Справа № 510/1912/23
Провадження № 2/510/796/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі уточнені позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 із ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія заповіту ОСОБА_7 від 14.12.2007р., оформленого на ім`я ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.02.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_7 на день її смерті; копія свідоцтва №497 від 14.07.1994р. на право особистої власності на житловий будинок, оформленого на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.1994р. №2492 (за ОСОБА_7 визнано спадкування на частину житлового будинку); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості (житлового будинку) від 10.11.2022р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2023р.; копія договору дарування частки житлового будинку від 11.04.2014р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2014р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 09.10.2024р.; копія зави ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 04.02.2017р.; копія Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 04.02.2017р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.02.2017р. (є чинний заповіт від 14.12.2007р.); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.02.2017р. (дата реєстрації спадкової справи 04.02.2017р.); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 09.10.2024р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі була призначена спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 (своєї бабусі) згідно заповіту від 14.12.2007р., відповідачка ОСОБА_2 являється донькою померлої, відповідач є співвласником частини нерухомого майна.

За життя ОСОБА_7 на праві власності належало наступне майно:

частка житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 14.07.1994р. на право особистої власності на житловий будинок.

На випадок смерті ОСОБА_7 розпорядилась належним їй майном, 14.12.2007р. склала заповіт на ім`я позивачки, 28.10.2016р. померла. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 09.10.2024р. (дата заведення спадкової справи 04.02.2017р.).

Проте, оформити спадщину на частку житлового будинку неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів на це спадкове майно.

Відповідачі у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформила позивачка.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, про що 02.10.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_7 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на частку житлового будинку, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_7 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті бабусі у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на нерухомість, догляд за відповідною часткою житлового будинку, розпорядження щодо її цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на частку житлового будинку з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1235, 1258, 1259, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ,

що належала ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК