Справа № 201/9448/24
Провадження № 2/201/3646/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

05.08.2024р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с. № 3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2024р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 15).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 12.10.2013р. У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Позивачка по тексту позову зазначала, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з весни 2015р., син перебуває на повному її утриманні та проживає разом з нею. Відповідач є працездатним та має можливість брати участь в утриманні сина, але між сторонами відсутня згода про надання регулярної матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позовної заяви і до повноліття сина.

Позивачка 30.09.2024р. подала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. В цій заяві позивачка також просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. № 27).

Відповідач також в заяві до суду від 30.09.2024р. визнав позовні вимоги, зазначив, що наразі офіційно не працює, визнає батьківство у відношенні сина ОСОБА_4 . В цій заяві він також просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. № 28).

За таких обставин, враховуючи заяви позивачки та відповідача від 30.09.2024р. суд розглянув справу 30.09.2024р. за відсутності обох сторін.

Відповідно до ст. 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи 30.09.2024р. здійснювався без фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.10.2013р. у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 629 (а.с. № 5).

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 05.08.2024р. знаходиться цивільна справа № 201/9444/24 про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. № 31).

Батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач (а.с. № 6).

Між сторонами відсутня згода щодо регулярної матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання малолітньої дитини. Відповідач, отримавши копію позовної заяви (а.с. № 4), не спростував тих обставин, що син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

За таких обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, між ними відсутня згода щодо сплати відповідачем на утримання малолітньої дитини щомісячно аліментів, відповідач погодився на виплату аліментів у визначеному позивачкою по тексту позову розмірі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.08.2024р. до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.).

При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років становить з 01.01.2024р. 3 196 грн.

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а також приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2024р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1 ст. 82, ст.ст. 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 05.08.2024р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.