УХВАЛА

31 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 369/10947/19

провадження № 61-13962ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, до якої включені заперечення на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинковолодіння, що є у спільній частковій власності та припинення спільної часткової власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила:

припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння та поділити в натурі будинковолодіння в АДРЕСА_1 на два окремих будинки;

визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на визначені приміщення будинковолодіння, а саме:

визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку як на окреме будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: кухня 1-1 площею 13,2 кв.м, житлова кімната 1-2 площею 12,6 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 12,4 кв.м, загальною площею 38,2 кв.м, житловою - 25,0 кв.м та надвірних будівель і споруд, а саме: сарай-літня кухня літ. «Б», погріб під літ. «Б», вбиральня літ. «Е», частину огорожі №2-4, частина колодязя літ. «М» (у спільному користуванні з відповідачкою, ОСОБА_1 ).

визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку як на окреме будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: веранда 1-4 площею 7,6 кв.м, кухня 1-5 площею 5,3 кв.м, коридор

1-6 площею 4,2 кв.м, житлова кімната 1-7 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 1-8 площею 12,6 кв.м, загальною площею 42,1 кв.м, житловою - 25,0 кв.м та надвірних будівель і споруд, саме: В прибудова до «Б», гараж літ. «Г», «Д» прибудова до «Г», літній душ літ. «Ж», частину огорожі №2-4, І частина колодязя під літ. «М» (у спільному користуванні з ОСОБА_2 ).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила виділити в натурі частку ОСОБА_1 із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та поділити це майно в натурі:

визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2372 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0033;

визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0201 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0034;

визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 80,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0033;

визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на майно:

земельну ділянку площею 0,2372 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0033;

земельну ділянку площею 0,0201га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0034;

житловий будинок загальною площею 80,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0033;

квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 рокув задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1. Визначити дійсну вартість будинку, надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва здійснити розподіл в натурі будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками по частині (з можливим відхиленням від ідеальних часток за умови визначення розміру грошової компенсації відступу від ідеальної частки)? Вказати можливі варіанти такого розподілу.

3. Чи потребують втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування переобладнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 при розподілі його в натурі по частині між співвласниками?

4. Яка вартість необхідних переобладнань для ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку, відповідно до запропонованих варіантів для кожної із сторін?

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_2 з відхиленням від ідеальної частки приміщення будинковолодіння

АДРЕСА_1 , згідно з варіантом І поділу, визначеним висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 20338/21-43 від 01 грудня 2023 року, а саме: кухня 1-1, площею 13,2 кв.м, житлова 1-2, площею 12,6 кв.м, житлова 1-3, площею 12,4 кв.м, всього по будинку 38,2 кв.м, господарські споруди не виділяти, що становить 31/100.

Виділено в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_1 з відхиленням від ідеальної частки приміщення будинковолодіння АДРЕСА_1 , згідно з варіантом І поділу, визначеним висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 20338/21-43 від 01 грудня 2023 року, а саме: веранд 1-4, площею 7,6 кв.м, кухня 1-5, площею 5,3 кв.м, коридор 1-6, площею 4,2 кв.м, житлова 1-7, площею 12,4 кв.м, житлова 1-8, площею 12,6 кв.м, ганок, всього по будинку 42,1 кв.м, а також господарські споруди: сарай-літня кухня а «Б», погріб «Під Б», прибудова до Б «В», гараж «Г», прибудова до Г, колодязь

№ 1, що становить 69/100.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки співвласників 79 506 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовлено.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва

від 22 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 28 серпня 2024 року, до якої включені заперечення на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Проте, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подала заяву про зменшення розміру судового збору до 5 025 грн, яка мотивована неспроможністю його сплати та тим, що виходячи з ціни первісного та зустрічного позовів, розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 відсотків розміру доходів за попередній календарний рік.

На підтвердження вказаного надає довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, відповідно до якої сума доходу

ОСОБА_1 за 2023 рік складає 100 500 грн.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року, справа № 821/1896/15-а, провадження № К/9901/14384/18).

Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження № 61-11548св20) зазначав, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Верховний Суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника. Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо).

Для зменшення розміру судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави для зменшення розміру судового збору.

Верховний Суд звертає увагу, що лише відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України про суму нарахованого доходу не характеризує майновий стан заявника.

Таким чином, наведені у заяві доводи не дають достатніх підстав для зменшення розміру судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

З урахуванням обставин справи та наданих заявником доказів, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16 зазначено, що судовий збір з вимог виділити в натурі 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки визначається з урахуванням вартості спірного майна.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі

1 921,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Предметом касаційного оскарження є вимоги:

за первісним позовом вимоги майнового характеру (виділення в натурі в особисту приватну власність будинковолодіння АДРЕСА_1 та стягнення грошової компенсації) та одна вимога немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності на будинковолодіння

АДРЕСА_1 ),

за зустрічним позовом вимоги майнового характеру (визнання права особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2372 га, кадастровий номер :02:002:0033, на земельну ділянку площею 0,0201 га, кадастровий номер :02:002:0034, житловий будинок АДРЕСА_1 та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) та чотири вимоги немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,2372 га, на земельну ділянку площею 0,0201 га, житловий будинок та квартиру).

Первісний позов та зустрічний позов подано до суду першої інстанції у 2019 році.

Отже, заявник за подання касаційної скарги в частині немайнових вимог за первісним позовом має сплатити судовий збір у розмірі 1536, 80 грн (1 921,00 грн. грн х 0,4) х 200 %), а за подання касаційної скарги в частині немайнових вимог за зустрічним позовом судовий збір становить 6 147, 20 грн (1 921,00 грн. грн х 0,4) х 4) х 200 %).

Відтак, за оскарження немайнових вимог у цій справі судовий збір становить 7 684 грн (1536, 80 грн + 6 147, 20 грн).

Зі змісту оскаржуваного судового рішення встановлено, що ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 станом на дату оцінки становить 2 588 723 грн, в тому числі: 429 320 грн - оціночна вартість земельних поліпшень (будинку, будівель і споруд) домоволодіння; 2 110 309,00 грн - ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0033 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2372 га; 49 094,00 грн - ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0034 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0201 га.

Отже, ціна первісного позову у задоволеній частині (виділення в натурі в особисту приватну власність будинковолодіння та стягнення грошової компенсації) становить 508 829 грн (429 320 грн + 79 506 грн), то в цій частині судовий збір підлягає сплаті в розмірі 10 176, 52 грн (508 829 грн х 1%) х 200 %)

Враховуючи те, що 1% ціни зустрічного позову ( визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2372 га, на земельну ділянку площею 0,0201 га, житловий будинок та квартиру) є більшим 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то заявник за подання касаційної скарги в частині зустрічного позову має сплатити судовий збір у розмірі 19 210 грн

(1 921 грн х 5 х 200 %).

Відтак, за оскарження майнових вимог у цій справі судовий збір становить

29 386, 52 грн (10 176, 52 грн + 19 210 грн).

Оскільки до касаційної скарги заявником додано фіскальний чек № 0.0. від 14 жовтня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 5 025 грн, то їй необхідно доплатити 32 045, 52 грн (7 684 грн + 29 386, 52 грн) - 5 025 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, до якої включені заперечення на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська