ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4614/22 Номер провадження 22-ц/814/428/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Дорош А.І., Чумак О.В.,

секретаря Чемерис А.К.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Череватенко Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. він є одинокою людиною, має вади зору, через які йому важко здійснювати догляд за собою, у зв`язку з чим 28 листопада 2018 року між і ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, згідно якого він передав у власність набувача ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язувався забезпечити його житлом для проживання довічно та безоплатно; зобов`язувався забезпечувати його продуктами необхідними для щоденного триразового харчування, забезпечувати його належними лікувальними засобами та надавати йому необхідні побутові послуги та раз на місяць прибирати у квартирі.

При цьому, у договорі зазначено, що набувач буде витрачати кошти у сумі одного мінімального розміру пенсії за віком. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання, а з лютого 2022 року взагалі перестав їх виконувати. У зв`язку з наведеним просив суд розірвати договір довічного утримання (догляду) та вирішити питання відшкодування понесених судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 28 листопада 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куштим Мариною Анатоліївною за реєстровим номером №3259.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказував, що матеріали справи не містять доказів неналежного виконання ним умов договору.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладеного договір довічного утримання (догляду).

Згідно пункту 1 договору відчужувач передає у власність, а набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 7 договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_2 зобов`язувався довічно повністю утримувати відчужувача ОСОБА_1 , надаючи йому необхідний догляд (опікування), допомогу. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення продуктами, необхідними для щоденного триразового харчування; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів; надання необхідних побутових послуг: раз на місяць прибирати у відчужуваній квартирі. На виконання зобов`язань, зазначених у цьому пункті договору, набувачем ОСОБА_2 щомісячно будуть витрачатися кошти у сумі одного мінімального розміру пенсії за віком. Витрати на утримання, які будуть перевищувати вказану суму, будуть оплачуватися за рахунок особистих коштів відчужувача.

Пунктом 8 даного договору встановлено, що набувач зобов`язаний: у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання утримання (догляду); до смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, правочини купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом не передавати майно у власність або користування іншій особі. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

01 грудня 2023 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Череватенко І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , яка повідомила, що відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом пор смерть серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2023 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року залучено до участі у справі після смерті відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як правонаступника, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі його законного представника ОСОБА_4 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позиваяем доведено неналежним виконання відповідачем обов`язків за договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19 (провадження № 61-5955св21) зазначено, що «відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач».

Частиною першою статті 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до пункту 1 частини першою статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно з частиною першою статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання ним своїх обов`язків, передбачених пунктами 7 та 8 договору довічного утримання, зокрема, щодо надання продуктів харчування, медичних препаратів, несення витрат на утримання позивача, принаймні в мінімальному розмірі від визначених умовами договору сум.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуадвоката Череватенко Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: А. І. Дорош

О. В. Чумак