Справа № 136/2030/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2024 суддя Шпортун С.В. заявила самовідвід від участі у розгляді цивільної справи №136/2030/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом, мотивуючи тим, що вона була передана судді із порушенням порядку визначення судді для розгляду справи, що є підставою для самовідводу в силу п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до суду із даною позовною заявою до ОСОБА_2 , у якому на вирішення суду ставлять наступні вимоги:

- об`єднати в одне провадження матеріали даної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом із цивільною справою №136/666/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом;

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_1 спадкоємцями другої черги спадкування за законом право на спадкування після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у першій черзі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 31.10.2024 вказана позовна заява була передана на розгляд судді Шпортун С.В.

Вивчивши та дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, судом встановлено, що у провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа №136/666/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом, у якій 05.04.2024 провадження у справі вже відкрито (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118199256).

10.07.2024 ухвалою суду було залучено до участі у справі справі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120392382).

Зі змісту даного позову слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на вирішення суду ставлять аналогічні вимоги, які є предметом судового розгляду у цивільній справі №136/666/24, вказуючи, що вони взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, вони виникають з одних правовідносин, а також задоволення цього позову може виключити частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Відповідно до ст. 195 ЦПК України, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, з огляду на положення закону, слід дійти висновку, що по суті та вимогах пред`явлений позивачами позов є позовом третіх осіб із самостійними вимогами, який має відповідати вимогам статей 193 і 194 ЦПК України.

Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, підлягають реєстрації в АСДС та передаються на розгляд відповідно до Положення про АСДС.

Відповідно до п. 2.3.29. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Рада суддів України, від 02.04.2015 № 25, не підлягають автоматизованому розподілу позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у судовій справі, у якій відкрито провадження, які надійшли до суду першої інстанції, а передаються раніше визначеному судді для вирішення питання щодо спільного їх розгляду.

Відповідно п.2.3.44. Положення раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у судовій справі, у якій відкрито провадження, що надійшли до суду.

Разом з цим, не зазначення у назві позовної заяви про те, що це саме позов третіх осіб які заявляють самостійні вимоги не міняє суті такого позову, так як вони переслідують мету вирішити спір частково не на користь позивача, а на свою користь та просять про спільний розгляд справ.

При цьому, суд зауважує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13.09.2023 у справі № 204/2321/22 наголосила, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Статтею 36 ЦПК України передбачено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Ураховуючи те, що встановлені судом обставини вказують на те, що позивачами було подано по суті позови третіх осіб із самостійними вимогами, а при визначенні складу суду було порушено порядок розподілу справи, оскільки позов передано іншому судді, а ніж тому, у провадженні якого перебуває первісний позов, подальший розгляд такої справи буде порушенням норм цивільного законодавства та поставить під сумнів законність ухваленого у цій справі рішення, окрім цього, будуть порушені права осіб, які звернулись із цим позовом, на своєчасну реалізацію положень ст..52 ЦПК України, а також права на справедливий суд, отож наявні підстави для самовідводу, тому заява обґрунтована та підлягає до задоволення, а позовну заяву слід передати до канцелярії суду для проведення розподілу у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. 36, 39-41, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. про самовідвід у цивільній справі №136/2030/24, - задовольнити.

Позовну заяву №136/2030/24 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування за законом, - передати до канцелярії суду для вирішення питання про визначення судді для розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана ШПОРТУН