ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

24 травня 2024 року

м. Київ

справа № 522/487/19

провадження № 61-15571св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

третя особа - ОСОБА_6 ,

розглянув заяву ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бец Наталія Андріївна, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У січні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 та просили:

- визнати недійсним укладений 03 лютого 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договір дарування 26/1000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складають 54/100 частини квартири під номером АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луб І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 33;

- визнати дійсним договір купівлі-продажу 26/1000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складають 54/100 частини квартири під АДРЕСА_2 , укладений 03 лютого 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину від 26/1000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складають 54/100 частини квартири АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках право власності на частину від 26/1000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складають 54/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн та додаткові витрати в розмірі 200 грн в рівних частках.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника - адвоката Тізула О. І. звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, з урахуванням поданих у листопаді 2023 року доповнень, просили скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року, постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник - адвокат Тізул О. І., залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року, постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року - без змін.

Короткий зміст вимог заяви

30 квітня 2024 року ОСОБА_5 в особі представника - адвоката Бец Н. А. подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з позивачів понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 25квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник - адвокат Тізул О. І., залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року, постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року- без змін, проте судом касаційної інстанції під час винесення цієї постанови не було вирішено питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_5 при касаційному перегляді справи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

У відповідності до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону № 5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на касаційну скаргу представником ОСОБА_5 - адвокатом Бец Н. А. заявлено про намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення протягом п`яти днів з моменту прийняття постанови та зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу.

Постанова Верховним Судом прийнята 25 квітня 2024 року.

Заява про ухвалення додаткового рішення у справі подана ОСОБА_5 в особі представника - адвоката Бец Н. А. 30 квітня 2024 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником надано договір № 547/16-11 про надання правової (правничої) допомоги від 16 листопада 2022 року; додаткову угоду № 2 до Договору № 547/16-11 про надання правової (правничої) допомоги від 16 листопада 2022 року; акт прийому-передачі правової (професійної правничої) допомоги від 30 квітня 2024 року до Договору № 547/16-11 про надання правової (правничої) допомоги від 16 листопада 2022 року; рахунок № 317/1 від 30 квітня 2024 року; квитанція № 17 від 30 квітня 2024 року; квитанція № 17/КЗ від 30 квітня 2024 року.

Тобто, докази розміру витрат, які відповідачка сплатила у зв`язку з розглядом справи, були подані суду у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

10 травня 2024 року від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Тізул О. І. надійшли заперечення, в яких заявник просить відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, з посиланням на те, що заявлена представником ОСОБА_5 сума витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена належними доказами.

Разом із цим, на думку колегії суддів Верховного Суду, наведені представником позивачів доводи є необґрунтованими, оскільки обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт підтверджені належними та допустимими доказами, а визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції є обґрунтованим.

Ураховуючи, що касаційну скаргу позивачів залишено без задоволення з підстав її необґрунтованості, колегія суддів, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру,вважає, що з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені на стадії касаційного перегляду справи, у заявленому заявником розмірі.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бец Наталія Андріївна, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу, понесені при касаційному перегляді справи,у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень, тобто по 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень з кожного з позивачів.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов