Справа № 159/2898/24
Провадження № 2/159/942/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

із участю секретаря судового засідання Панечко К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Поворської сільської ради Ковельськогорайону Волинськоїобластіпро визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померлаїї мати ОСОБА_2 , яка проживалав АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з всього майна, що належало померлій, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай). На даний час позивач звернулася до нотаріуса, щоб оформити спадщину після смерті матері, але нотаріус повідомила, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. З 1993 року по даний час позивач проживає в селищі Маневичі, Камінь-Каширського району, Волинської області. З травня 2015 року по 2017 рік позивач здійснювала догляд за важкохворим неповнолітнім сином, перебувала разом з ним в онкогематологічному центрі Волинської обласної клінічної лікарні, в подальшому протягом 2018 року проживала разом з тіткою та доглядала її до смерті. Вказані причини та обмеження в пересуванні введені у зв`язку з карантином в 2021 році і воєнним станом в 2022 році перешкодили позивачу вчасно звернутися до нотаріуса та оформити спадщину після смерті матері. Оскільки іншим способом вирішити дане питання поза судом вже не вбачається за можливе, позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явилася, однак попередньо подали в суд заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача Поворської сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву в якій просять розглянути справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог заявлених позивачем у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області 17 серпня 2015 року, актовий запис №81.

Після смерті ОСОБА_2 , відповідно до відповіді завідуючої Ковельської дежнотконтори №762/01-16 від 24.05.2024, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до довідки Поворської сільської ради №416 від 06.03.2024 року встановлено, що за ОСОБА_2 , яка постійно проживала і була зареєстрована з 1948 року по АДРЕСА_1 , відповідно до запису в погосподарській книзі Ситовичівської сільської ради №218 за 2015 рік рахувалось господарство. Крім неї на день її смерті в цьому господарстві ніхто не був зареєстрований і не проживав.

Відповідно до довідки Поворської сільської ради №416 від 06.03.2024 року заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався.

Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №019992 від 31 травня 1996 року ОСОБА_2 належить 2,29 частки у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Стохід».

На підставі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 26 лютого 1963 року судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , мамоюякоївказана ОСОБА_4 . 29 вересня 1990 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 13 листопада 2019 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13 листопада 2019 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_8 .

Твердження позивача про те, що її син хворів і вона була вимушена здійснювати за ним догляд підтверджується виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №13759, №681886 виданих ВОДКП та консультаційним висновком спеціаліста виданим лікарем Волинської обласної клінічної лікарні 26.02.2016.

Факт, що позивач спільно проживала та вела спільне господарство з тіткою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Маневицької селищної ради від 01.03.2024, №1633.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємця; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 942/416/20.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини (далі у всіх відмінках ЄСПЛ) розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Перший протокол), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Стаття 1 Першого протоколу закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. У розумінні статті 1 Першого протоколу «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці ЄСПЛ, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини, за дійсних обставин справи, будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, що не було визнано відумерлим в порядку ст. 1277 ЦК України. Втрата спадкового майна буде для позивача занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Беручи до уваги зазначене, факт визнання відповідачем позовних вимог та враховуючи наявність усіх законних підстав для ОСОБА_1 , спадкувати майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з огляду на встановлені раніше факти родинних зв`язків, складу спадкової маси, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 24.09.2024 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач Поворська сільська рада Волинської області, , адреса реєстрації юридичної особи: 45040, Волинська обл., Ковельський район, с. Поворськ, вул. Київська, буд. 39.