ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3049/24

Провадження № 22-ц/4820/1921/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 676/3049/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 46 626 грн, з яких сума кредиту 12 000 грн, сума процентів за користування кредитом 34 626 грн та судові витрати.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що 12 серпня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 5842331 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 12 000 грн., строк кредиту 350 днів, дата повернення кредиту (28.07.2023) вказана в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору.

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту, згідно графіку платежів не виконував. Таким чином, ОСОБА_1 має наступну заборгованість за кредитним договором № 5842331: 12 000 грн тіло кредиту та 20 298 грн процентів за користування кредитом за період з 12.08.2022 по 28.05.2023 року.

29 травня 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Крім того, відповідачу було нараховано проценти за 60 календарних днів, з 29 травня 2023 року по 27 липня 2023 року в сумі 14 328 грн. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, тобто процентами за правомірне користування чужими коштами, розмір яких визначено умовами договору. Однак відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором, тому має право на отримання всієї суми заборгованості, посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просив задоволити позов.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінтраст Україна» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 12 000 грн, витрати по оплаті судового збору в розмірі 622 грн 50 коп та 2500 грн на правничу допомогу, в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми процентів у розмірі 20 298 грн за користування кредитом, у період з 12.08.2022 року 05.11.2022 року, ТзОВ «Фінтраст Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити позов в цій частині. При цьому апелянт вказує, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, чим порушив умови кредитного договору, тому йому було нараховано заборгованість у розмірі 46 626 грн, з яких сума кредиту 12 000 грн, а сума процентів за користування кредитом нарахована первісним кредитром - 20 298 грн, а також заборгованість по процентах, яка була нарахована новим кредитором, за період 60 календарних днів, з 29 травня 2023 року по 27 липня 2023 року в сумі 14 328 грн. Відповідач надав суду довідку № 31 від 30 травня 2024 року, з якої вбачається що він з 28 березня 2023 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у війській частині НОМЕР_1 , з цих підстав судом відмовлено у стягнення процентів в повному оюсязі, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року та пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно яких пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отже таким категоріям громадян проценти за користування кредитними коштами не нараховуються. Апелянт вважає, такі висновки суду помилковими, оскільки судом не прийнято дло уваги всі обставини справи, зокрема що під час укладення кредитного договору, відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору в тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, кредитодавець виконав свої зобов`язання перед позичальником, а останній допустив неналежне виконання зобов`язань, тому у нього виник обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, проценти за користування грошовими коштами нараховані до дати початку військової служби, а саме у розмірі 20 298 грн за користування кредитом, у період з 12.08.2022 року 05.11.2022 року, є правомірними і в цій частині рішення суду є незаконним і підлягає скасуванню.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 12 000 грн - тіла кредиту та відмови у стягнення процентів за період з 29 травня 2023 року по 27 липня 2023 року в сумі 14 328 грн, в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду змінити.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5842331 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надає ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 12 000 грн. строком на 350 днів, зі сплатою відсотків, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів.

Відповідно до п. 1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Сума кредиту 12000 грн. Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Детальні терміни (дати платежів) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до цього договору (п.п. 1.3., 1.4 договору).

Тип процентної ставки - фіксована.

В п. 1.4. сторони погодили, що у позивача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі зверненнчя до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

У пункті 2.1 даного Договору про надання споживчого кредиту, закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача включаючи використання реквізитів платіжної картки.

Дата надання кредиту: 12.08.2022 року або 13.08.2022 року.

Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору.

Як вбачається з пункту 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 95281 грн 50 коп; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 95281 грн 50 коп.

Як зазначено в пункті 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором М155016. Він містить податковий номер відповідача, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

29 травня 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТзОВ «Фінтраст Україна» як фактором було укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф, відповідно до якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило за плату ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 29 травня 2023 року, до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за Договором № 5842331 про надання споживчого кредиту від 12 серпня 2022 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 32298 грн, з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 298 грн. сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не повернув отримані кошти у визначений кредитним договором строк, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 12000 грн є обґрунтованими, однак відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, але з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, оскільки позивачем доведено та обґрунтовано належними доказами наявність права вимоги за кредитним договором № 5842331 тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором, а тому з нього на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду про відмову в стягненні відсотків, нарахованих ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» як новим кредитором за 60 календарних днів в період з 29 травня 2023 року по 27 липня 2023 року в сумі 14 328 грн., оскільки відповідач з 28.03.2023 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , а тому відповідно до пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються», відсотки за період проходження війської служби відповідачем по спірному кредитному договору не нараховуються.

Однак, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 29 травня 2023 року, до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за Договором № 5842331 про надання споживчого кредиту від 12 серпня 2022 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 32298 грн, з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 298 грн. сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості).

Таким чином, позивачем при зверненні до суду підтверджено належними та допустими доказами своє право на отримання процентів у розмірі 20 298 грн за користування кредитом, у період з 12.08.2022 року 05.11.2022 року, оскільки у вказаний період часу відповідач не перебував на військовій службі, а тому на нього не поширювалася дія пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задовлення, а рішення суду в цій частині зміні.

У зв`язку з вищенаведеним підлягає зміні і розподіл судових вират.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 46626 грн заборгованості за кредитним договором, рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення змінено в частині.

Таким чином, позов підлягає задоволенню на суму 32 298 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 12 000 грн та нарахованих відсотків за користування грошовими коштами у сумі 20 298 грн, тобто на 69,27 % (32298 х100:46626 ).

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп, а тому з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтранс Україна» слід стягнути судовий збір за подання позову в сумі 1677 грн 90 коп. (2422,40 х69,27%).

З відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 6927 грн. (10 000 грн. * 69.27 % : 100 %).

Стосовно стягнення судових витрат в суді апеляційної інстанції.

При подачі апеляційної скарги ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило 2 906 грн 89 коп, який підлягає стягненню з відповідача, оскільки за наслідками розгляду скарги її було задоволено в повному обсязі.

Щодо витрат на правову допомогу ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді апеляційної інстанції, заявлених представником апелянта в розмірі 4000 грн, слід зазначити наступне.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Городніщева Є.О. на підставі Договору № 28/03-2024 про надання правничої допомоги від 28 березня 2024 року та ордеру на надання правничої допомоги, представляє інтереси ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», подготувала і подала апеляційну скаргу.

Згідно звіту № 62 про надання правничої допомоги від 11 вересня 2024 року адвокатом надано наступну допомогу: збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги, складення скарги та направлення її відповідачу, при цьому вартість наданих послуг склала 4000 грн, сплату вказаної суми коштів товариством підтверджено рахунком про оплату № 62-28/03-2024 від 11 вересня 2024 року та відповідною платіжною інструкцією.

Отже, стороною позивача документально доведено, що нею понесені витарти на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідач не скористалися своїм правом і не заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн понесені в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) заборгованість в розмірі 32298 грн., яка складається з тіла кредиту - 12000 грн, нарахованих відсотків 20 298 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) 1677 грн 99 коп сплаченого судового збору та 6927 грн витрат на правову допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» (03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ) 2906 грн 89 коп сплаченого судового збору та 4 000 грн витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова