ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/4291/21 Номер провадження 22-ц/814/799/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Кириченко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Завод « Електроважмаш» на рішення Київського районного суду міста Полтави від 16 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Завод « Електроважмаш» про відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що з 01 липня 2010 року по теперішній час позивач працював слюсарем-ремонтником у Державному підприємстві «Електроважмаш». Має загальний стаж роботи 34 роки 10 місяців, на вказаному підприємстві 10 років 10 місяців, з них робота в умовах впливу шкідливих факторів (слюсар-ремонтник) 9 років 1 місяць.

Згідно медичного висновку № 070112/899 позивачу встановлено діагноз: ХОЗЛ І стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність І ступеню захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше. У висновку чітко визначено обґрунтування діагнозу професійного захворювання.

Комісія ДП «Завод «Електроважмаш» з розгляду питання щодо наявності професійного захворювання у ОСОБА_1 виразила недовіру діагнозу, встановленому Клінікою Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань.

Після проведеного обстеження позивач також отримав Медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 23.09.2020 року № 32/789, яким встановлено діагнози: ХОЗЛ II в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. А також: хронічна двобічна сеосоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження. Захворювання професійного характеру.

04.11.2020 року, через рік та 2 місяці з моменту виявлення професійного захворювання, комісією з розслідування професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. B Акті зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці слюсаря-ремонтника, зайнятого ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва у службі механіка у цеху сталевого литва і термообробки.

На підставі вищезазначеного висновку та Акту позивач 01.12.2020 року отримав Довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 028188 Згідно довідки Обласна медико-соціальна комісія № 3 визначила 40% втрати професійної працездатності та встановила ІІІ групу інвалідності вперше. Також позивачу була затверджена індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю № 828 від 16.12.2020 року, яка серед іншого передбачала отримання безоплатно слухового апарату.

Внаслідок того, що відповідачем не було в належні строки складено акт розслідування, затягнувся час визначення ступеня втрати працездатності, позивач зміг звернутися до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області тільки в грудні 2020 року. За весь час з серпня 2019 року позивач не отримував страхові виплати, які повинен був отримувати. Також не проходив програму реабілітації, що напевно погіршило стан здоров`я, особливо відсутність можливості скористатися безоплатним слуховим апаратом, який був виділений лише після складення Акту розслідування та видачі довідки МСЕК.

У відповідності до чинного законодавства сам факт стійкої втрати працездатності, погіршення стану здоров`я, втрата важливих особистих здібностей, зміна життєвого укладу, необхідність лікування свідчить про заподіяння йому моральної шкоди.

Розмір завданої йому протиправними діями відповідача моральної шкоди позивач оцінив у 300 000 грн. Та просив стягнути цю суму на його користь з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» без урахування утримання податку з доходів і зборів на відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 16 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнутио з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_1 40000,00 грн. (сорок тисяч гривень нуль копійок) на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров`я.

Стягнуто з Акціонерного товариства«Завод «Електроважмаш`на користь держави судовий збір у розмірі 399,00грн. (триста дев`яносто дев`ять гривень нуль копійок).

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» подало апеляцій у скаргу на вказане рішення яка мотивована тим , що діагноз щодо професійного захворювання був встановлений відповідачу у 2010 році до виникнення трудових відносин між сторонами справи . Проте відповідач умисно приховував свій діагноз від позивача.

Відповідач сприяв у розслідувані професійного захворювання позивача , та якнайшвидше перевів його на інші роботи після отримання інформації про захворювання позивача.

Шкідливі фактори в роботі самі по собі не є порушення законодавства з боку відповідача , а отже не встановлюють наявності протиправної поведінки .

Скаржник вказує, що виникненню професійного захворювання сприяли дії самого позивача, та суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо паління ОСОБА_1 , що мало вплив на його захворювання.

Апелянт просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 16 серпня 2023 року,та ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 липня 2010 року перебував в трудових відносинах з Харківським державним підприємством «Завод «Електроважмаш», після перейменування - Державним підприємством «Завод «Електроважмаш», на даний час Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш».

ОСОБА_1 працював з 01 липня 2010 року на посаді слюсаря-ремонтника у цеху сталевого литва та термообробки 5 та 6 розряду, з 03 грудня 2018 року на посаді слюсаря-ремонтника 6 розряду, зайнятого ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва у службі механіка цеху сталевого литва та термообробки, з 23 вересня 2019 року слюсаря-ремонтника 6 розряду у службі механіка інструментального цеху. (а.с. 12-20).

Відповідно до медичного висновку профпатологічної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань Харківського національного медичного університету № 070112/899 від 30 серпня 2019 року позивачу встановлено професійне захворювання: ХОЗЛ І стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність І ступеню - захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше. ППЛЕК 28.08.2019 р.

Захворюванню професійне, встановлено перше (а.с.22).

Державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» також проведено обстеження позивача та надано висновок Центральної лікарсько-експертної комісії від 23 вересня 2020 року №32/789, згідно якого позивачу встановлено діагноз: ХОЗЛ II в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. захворювання професійне, змішаної етіогіії (пил + тютюнопаління). Хронічна двобічна сеносоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (ІУ ст.) захворювання професійне, встановлене вперше (а.с. 29-30).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 01 жовтня 2020 року №2388 захворювання ОСОБА_1 : ХОЗЛ IIв фазізатихаючого загострення,прикореневий інижньодольовий пневмофіброз,ЛН ІІст. захворюванняпрофесійне,змішаної етіогіії(пил+тютюнопаління). Хронічна двобічна сеносоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (ІУ ст.) захворювання професійне, встановлене вперше (а.с. 31).

Згідно виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №028188 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності 40% з 01.12.2020 по 01.12.2021. (а.с. 32).

За даними довідки про санітарно-гігієнічну характеристику умов праці № 27/7954/02.01-04/8425 від 23 липня 2019 року, виданої Головним управлінням Держпраці у Харківській області, ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах у ДП «Завод «Електроважмаш». Перелік шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу: пил фіброгенної дії, виробничий шум, важкість праці. Дата проведення та результати атестації робочого місця працівника за умовами праці: 2016 рік, умови і характер праці відносяться до ІІІ класу 1 ступеню (р.м. слюсаря-ремонтника цеху сталевого литва та термообробки ДП «Завод «Електроважмаш») (а.с. 71-73).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювали (отруєння) форми П-4 від 02 листопада 2020 року, затвердженого Головним управлінням Держпраці у Харківській області, встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у ОСОБА_1 під час роботи у ДП «Завод «Електроважмаш» через неефективність роботи загально обмінної вентиляції, що не виключає контакт робітника із шкідливими факторами виробничого середовища, виникнення перевищень ГДК шкідливих речовин в повітрі робочої зони, ГДР шуму. Засобами індивідуального захисту забезпечувався, використовував. Про шкідливий характер праці був попереджений (а.с. 33-37).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З аналізу змісту ст.1167 ЦК України вбачається, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі - Постанова) хронічне професійне захворювання (отруєння) - захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника виключно або переважно впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, пов`язаних з роботою; медичний висновок - висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Пунктом 89 постановлено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Таким чином, з аналізу наведеного законодавства колегія суддів наголошує, що при вирішенні дійсного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди внаслідок професійного захворювання підлягають доказуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, чинне законодавство встановлює, що наявність зв`язку між погіршенням стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу підтверджується висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано належні та допустимі докази втрати ним професійної працездатності, що складає 40% та третю групу інвалідності, а саме згідно виписки МСЕК з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 028188 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, вбачається, що після огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та 40 відсотків втрати професійної працездатності. Показано постійне користування інгалятором. При загостренні лікування за призначенням пульманологом. Проведеня антиневритної терапії за місцем проживання. Санітарно-курортне лікування в профільних санаторіях. Динамічне спостереження клініки профзахворювань.

Вказані лікарські документи, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами втрати позивачем професійної працездатності, оскільки останні в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що відповідні висновки, незважаючи на наявність у сторін такого права, до суду, зокрема, роботодавцем не оскаржувалися.

Крім того, колегія суддів зауважує, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню, за результатом якого складається відповідний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, в якому зазначаються обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння).

В матеріалах справи наявний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 за формою П-4 від 04.11.2020 року, затвердженого головного державного інспектора відділу з питань гігієни праці Головного управління Держпраці у Харківській області Орлом О.В., відповідно до якого встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло, внаслідок роботи в умовах дії комплексу шкдливих виробничих факторів, який відповідачем не спростований та не оскаржувався в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що хронічні професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини Харківського державного підприємства «Завод «Електроважмаш»,яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Зважаючи на те, що позивач переніс зменшення обсягу трудової діяльності, був вимушений звертатися до лікарів та проходити лікування, потребує медикаментозного та санаторного лікування, що у свою чергу впливає на звичний спосіб життя позивача, втрата працездатності є невідновною, колегія суддів вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди.

Зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди апеляційний суд вважає таким що відповідає вимогам розумності й справедливості, дослідивши конкретні обставини справи, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду , колегія суддів вважає що скарга не підлягає до задоволення.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд -,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Завод « Електроважмаш» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 16 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов