Справа № 559/3467/24
Провадження № 2/559/974/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,за участю секретаря судового засідання Рижко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1.1 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого згідно судового наказу від 04.07.2024 стягуються аліменти в розмірі частини від усіх видів доходів. На даний час у нього склалася важка ситуація в сім`ї, тому не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі, бо: 1) 18.05.2022 уклав шлюб з ОСОБА_4 , з якою мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і разом виховують дитину дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а дружина та діти повністю знаходяться на його утриманні, оскільки біологічний батько ОСОБА_7 помер; 2) разом з ним проживають і його батьки, їх фактично у квартирі проживає шість осіб, які в більшій мірі знаходяться на його утриманні, так як дружина ОСОБА_4 не працює, отримує лише пенсію по втраті годувальника приблизно 5000 грн., батьки - пенсіонери, отримують мінімальну пенсію за віком, батько мусить підробляти водієм. Сам працює в Департаменті внутрішньої безпеки національної поліції України, середня заробітна плата становить 30 000-35 000 грн., згідно судового наказу заробітної плати підлягає стягнення в рахунок аліментів, що в грошовому еквіваленті приблизно 10 000 грн. Кошти, що залишаються не є достатніми для утримання і забезпечення двох дітей, дружини та частково батьків, також утримання квартири, оплати платежів тощо. Також зазначає, що відповідачка заміжня, працевлаштована, отримує виплати, як внутрішньо переміщена особа, отримує заробітну плату, її чоловік також працює. Від сплати аліментів на сина не відмовляється, однак їх стягнення у розмірі щомісяця є для нього непосильним тягарем, тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина до 1/8 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

1.2. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов необґрунтованим, безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. У відзиві вказує, що підставами для зменшення розміру аліментів є зміна сімейного стану, погіршення матеріального становища або стану здоров`я платника аліментів, однак позивач не надав належних та допустимих доказів такого. Вважає, що реєстрація шлюбу, матеріальне утримання дружини, спільної дитини та дитини дружини, а також батьків не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не довів факт потреби цих осіб в такому утримання, оскільки його дружина є працездатною особою, а батьки мають власні джерела доходу, окрім того в матеріалах справи відсутні докази перебування батьків на утриманні позивача. Крім того зазначає, що вона сама розлучена та самостійно утримує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2015р.н, та ОСОБА_8 , 2020 р.н. Отриманих доходів на повноцінне утримання сина ОСОБА_9 є не достатньо, оскільки дитина навчається у Шепетинській гімназії, займається у секції по футболу, відвідує інші гуртки, і все потребує витрат. Позивачем до матеріалів справи не долучено доказів, які б свідчили про погіршення його майнового стану порівняно із періодом на момент прийняття рішення про стягнення аліментів, позивач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, звертає увагу, що у 2022 році придбав автомобіль. При цьому обов`язок щодо утримання дітей згідно закону покладено на обох батьків, а зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_9 без підтвердження погіршення матеріального стану батька суперечитиме інтересам дитини та не забезпечить його належного утримання.

1.3. Позивач подав заперечення на відзив, згідно якого не погоджується з доводами викладеними відповідачкою. Підтримує свою позицію викладену у позовній заяві, та зазначає, що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, дружина є працездатною, але наразі доглядає за неповнолітніми дітьми, тому не може вийти на роботу, батьки є пенсіонерами, які отримують мінімальні пенсії. Також зазначає, що відповідачка не є малозабезпеченою особою, оскільки отримує від управління соціального захисту населення від 8000 до 16000 грн. кожного місяця, отримує заробітну плату в розмірі від 11000 до 26000 грн., також аліменти від 16000 грн. на протязі трьох місяців від нього, окрім того, подала на аліменти другого чоловіка для забезпечення їх спільного сина ОСОБА_10 . Придбаний ним автомобіль у 2022 році є не новий, а 2008 року випуску. Просить врахувати його суттєву зміну сімейного та матеріального стану з його матеріальним становищем на момент ухвалення судового наказу про стягнення аліментів та зменшити їх розмір до 1/8 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 27.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідачки згідно відзиву на позовну заяву від 15.10.2024 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 68-71)

Згідно поданого 16.10.2024 заперечення на відзив позивач наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.99-102).

За вказаних обставин згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду від 04.07.2024 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). 1

3.08.2024 державним виконавцем Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ м. Київ відкрито виконавче провадження НОМЕР_11 на підставі виконавчого листа від 12.07.2024 №559/2340/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів доходів (а.с.45-46). Згідно постанови ВП НОМЕР_12 виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №559/2340/24 виданого 04.07.2024 закінчено (а.с.47).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач 18.05.2022 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.21). Від цього шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.22). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а батьком дитини значиться ОСОБА_12 (а.с.23). ОСОБА_12 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.24). Згідно довідок Пенсійного фонду України форми ОК-7 та ОК-5 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_4 отримує пенсію з 13.04.2017 (термін дії до 13.04.2025) по втраті годувальника: у 2022 році по 6500 грн./міс на загальну суму 78600 грн., у 2023 році по 6700 грн./міс на загальну суму 80400 грн., і в 2024 році за січень-березень по 7100 грн./міс. Дані про доходи від трудової діяльності в період 2015-2024 років відсутні (а.с. 13-19).

Згідно актів на предмет фактичного проживання мешканців в квартирах ЖБК «Хімік-17» від 19.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 ; не зареєстровані, але фактично проживають - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.25-26).

Згідно довідки від 16.10.2024 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідувала логопедичні заняття в логопедичній студії «SPASE» в м.Києві за адресою: проспект Червоної калини, 89б, 2 поверх (а.с.103).

Згідно довідок Пенсійного фонду України форми ОК-7 та ОК-5 та пенсійних посвідчень НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є пенсіонерами та отримують пенсію за віком. Зокрема, ОСОБА_14 у 2023 році - на загальну суму 80400 грн., і за пару місяців 2024 - 17246,74грн. (а.с.27-35, 38), а ОСОБА_13 згідно довідок про доходи №2789 8783 8277 4725 та №4869 9884 8278 4820 - за 2023 рік 38 472,44 грн., а за період січень-серпень 2024 року - 27 973,02 грн. (а.с.36-37).

Згідно довідок Пенсійного фонду України форми ОК-7 та ОК-5 сума фактичного доходу позивача ОСОБА_1 становить: у 2016 році - 94154,09, у 2017 - 105097,41 грн., у 2020 - 77328,23 грн., у 2021 - 269757,43 грн., у 2022 - 635985,97 грн., у 2023 - 536980,14 грн., за перше півріччя 2024 року - 270798,06 грн. (а.с. 39-44). Згідно вищезазначених довідок та Витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює старшим оперуповноваженим у Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України, 19.03.2024 подав щорічну декларацію за 2023 рік: єдине джерело його доходу становить заробітна плата, отримана за основним місцем роботи, що за 2023 рік складає 536980 грн. Суд звертає увагу, що згідно декларації за 2023 рік позивач вказав членами своєї сім`ї лише дружину ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_11 . Також позивачем було зареєстровано набуття права власності 17.06.2022 на автомобіль марки Volvo, модель XC90 2008 року випуску. Фінансових зобов`язань ОСОБА_1 за 2023 рік не має (а.с.86-90).

Згідно довідок № 5617- та № 5617- від 11.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.75,77).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, відповідачка ОСОБА_2 11.03.2024 подала щорічну декларацію за 2023 рік, згідно якої працює діловодом відділу ЦНАП Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, дохід у 2023 році складає 302782 грн., з яких: 193022 грн. заробітної плати, 13760 грн. - допомога по догляду за дитиною до 3 років, 96000 грн. допомога на проживання. Членами сім`ї відповідачки у 2023 році вказано чоловіка ОСОБА_15 та двох синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 . Фінансових зобов`язань ОСОБА_2 за 2023 рік не має. Дохід чоловіка ОСОБА_15 у 2023 році становить лише допомога на проживання в розмірі 18000 грн. (а.с.48-55).

Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 30.08.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 розірвано. ОСОБА_16 мають сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.84 - 85).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору встановлено, що ОСОБА_2 за січень, лютий та червень 2024 рік нараховано 34 000 грн. - назва ознаки доходу «соціальні виплати з відповідних бюджетів», а також 86965, 02 грн. - назва ознаки доходу «заробітна плата» (а.с.79-80).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 , 1991р.н., з двома малолітніми дітьми взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з 11.05.2022. ОСОБА_2 перемістилася в Смизьку громаду з смт. Донецький Кіровськ, Луганської області. Проживають в приватному будинку, власником якого є жителька Смизької селищної ради. Умови проживання задовільні, є всі речі необхідні для домашнього вжитку. Старший син ОСОБА_9 , 2015р.н. є учнем Шепетинської гімназії, менший син перебуває вдома з мамою. Для дітей є одяг, взуття, та іграшки відповідного віку (а.с.82).

Згідно довідки №50 від 11.10.2024 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 відвідує тренування по футболу у ФК «Європшон-Смига» (а.с.81). Дві квитанції на суму 1500 грн. кожна на адресу ФК «Європшон-Смига» за тренування ОСОБА_3 , оплачені від імені ОСОБА_17 , судом до уваги не беруться як неналежні докази, оскільки предметом доказування в цій справі не є стягнення чи зменшення розміру аліментів на додаткові витрати на дитину, а відношення ОСОБА_17 до цієї справи нічим не підтверджене (а.с. 76, 78).

IV. Норми права, які застосував суд.

За ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень (Реєстру).

Згідно ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. -

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3).

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що підстав для зменшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України, а відповідно і для задоволення позову, -немає.

Так, позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів стала зміна матеріального стану внаслідок укладення шлюбу вдруге, утримання спільної з відповідачкою дитини та дитини дружини від першого шлюбу, а також часткове утримання батьків-пенсіонерів, які проживають разом, однак це не заслуговує на увагу. Позивачем не надано суду доказів, що саме він несе витрати щодо утримання своїх батьків - оплачує комунальні послуги, купує ліки, продукти харчування, натомість з матеріалів справи встановлено, що його батьки мають власні джерела доходу. Акт, згідно якого вбачається спільне місце реєстрації та проживання відповідача з батьками, не є достатнім доказом перебування останніх на його утриманні. Разом з тим, добровільне надання допомоги батькам не може впливати на виконання аліментних зобов`язань відносно дитини від першого шлюбу. Аналогічно суду не надано доказів, що перша дитина другої дружини перебуває на утриманні позивача, натомість матір дитини отримує дохід в виді соціальної допомоги від держави по втраті годувальника, що не відображений у Щорічній декларації позивача за 2023 рік. Також суд звертає увагу, що позивач хоч і заявляє, що утримання всіх цих людей і що це є підставою для зменшення розміру аліментів на його сина, бо це ставить його самого в скрутне матеріальне становище, але сам він їх - ні батьків, ні дитину від іншого чоловіка теперішньої дружини, - як членів своєї сім`ї не зазначає у Щорічній декларації за 2023 рік, не декларує факти спільного з ними проживання та наявність будь-яких взаємних цивільних прав і обов`язків, зокрема, що носять характер сімейних.

Позивач стверджує, що його матеріальне становище погіршилось, однак він працевлаштований, а докази свідчать, що отримує значний стабільний дохід, який лише зростає впродовж останніх років і він зміг дозволити собі придбати у власність автомобіль 2008 року випуску, що спростовує його доводи про погіршення майнового стану та неспроможність сплачувати аліменти у визначеному рішеннями суду розмірі.

Відповідачка є внутрішньо-переміщеною особою, вона також має на утриманні двох дітей - старшого сина від першого шлюбу і меншого 4-річного сина від другого, з батьком якого вже розлучена, працює, живе з дітьми і отримує соціальну допомогу. Тягар фінансових зобов`язань по забезпеченню дитини харчуванням, одягом та всім необхідним для належного проживання, навчання і виховання, мають розділяти порівну батьки, обов`язок щодо утримання дітей покладено на обох батьків, а не лише на того з ким проживає дитина. Зменшення аліментів на утримання старшої дитини від першого шлюбу в зв`язку з тим, що на утриманні позивача ще є менша дитина від другого шлюбу, яка вже досягла 3 років, живе спільно з бабусею та дідусем, відвідує заняття в дитячій студії і у якої є працездатна матір, суперечитиме інтересам дитини сторін ОСОБА_3 та не забезпечить належного рівня його утримання. При цьому, дохід позивача-батька у 2023 році становить 536980 грн., а сукупний дохід матері-відповідачки в цей же період - 302782 грн., тобто в 1,8 рази вищий саме у позивача.

В підсумку суд висновує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, сплата аліментів у розмірі на одну дитину не є надмірним тягарем для нього, відповідно підстав їх зменшувати до 1/8 частини доходу, виходячи з потреб матеріального забезпечення та гармонійного розвитку дитини, - немає.

В цій ситуації суд керується принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини і підкреслює, що у обох батьків ОСОБА_9 є ще менші діти приблизно однакового віку. А тому наявність їх на утриманні сторін не надає переваги одного над іншим. Батьки народили дітей і зобов`язані їх усіх забезпечувати однакової мірою, незалежно від того, що одна дитина проживає в повноцінній сім`ї, а інша - лише окремо з одним із батьків.

У результаті в задоволенні позову суд відмовляє внаслідок безпідставності.

За таких обставин, керуючись ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, ст. 4, 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 . Представник відповідача адвокат Іванько Олена Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_8 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_13

Третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), місцезнаходження: вул. Бальзака, 64 м.Київ, , електронна пошта:

Суддя О.Ю. Жуковська