Єдиний унікальний номер судової справи: 468/880/24
Номер провадження: 22-ц/812/1387/24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Тищук Н.О., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Муругова В.В. в приміщенні того ж суду по справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (надалі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2024 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та на його ім`я відкритоий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Факт приєднання відповідача до договору розподілу природного газу підтверджується фактом споживання відповідачем природного газу, заяву оператору ГРМ про припинення розподілу природного газу на його об`єкт ОСОБА_1 не подавав.

На 2022 рік річна замовлена потужність на об`єкт відповідача була визначена в розмірі 4352,16 куб.м., на 2023 рік - 1476,84 куб.м. Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу за період: з 01 січня 2022 року становить 866,08 грн., з 01 січня 2023 року - 293,89 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 обов`язку щодо своєчасного внесення на рахунки позивача плати за розподіл природного газу, станом на 30 вересня 2023 року виникла заборгованість в сумі 11 127,32 грн.

За зверненням АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» Баштанським районним судом Миколаївської області 12 вересня 2023 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу, який ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2023 року скасований.

Посилаючись на викладене, позивач просив суду стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість в сумі 11 127,32 грн. та вирішити питання про судовий збір.

10 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти позову. Зазначав, що позивач не надав тексту договору, що свідчить про те, що між сторонами не був укладений договір про надання послуг з розподілу природного газу. Відповідач 12 жовтня 2023 року звертався до ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою про надання відомостей про об`єми споживання ним газу, але відповіді не отримав. Позивач не надав доказів того, що газорозподільна система в м. Баштанка перебувала в його володінні на законних підставах. Позивач не надав доказів того, що він робив звірку з відповідачем обсягу отриманих ним послуг та направляв відповідачу підписані фінансові документи. Розмір заборгованості має бути підтверджений первинними документами.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» 11 127, 32 грн. в рахунок погашення заборгованості за розподіл природного газу та 3028 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами на підставі документально підтвердженого споживання відповідачем природного газу виникли договірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу, відповідні послуги позивачем фактично надавались, але відповідач з серпня 2022 року оплату таких послуг не здійснював взагалі. Відповідач не надав суду доказів того, що він звертався до позивача протягом періоду, за який було проведене нарахування заборгованості, з відповідними заявами та що були складені відповідні акти, які були б підставою для відповідних коригувань фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. Також, відповідач не надав доказів того, що протягом заявлених в позові періодів його фактичний обсяг споживання був меншим, а ніж заявлений позивачем.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов частково у розмірі 3 259,63 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок внесення позивачем до особового рахунку відповідача невірної інформації (навмисно чи помилково) при підготовці розрахунку позивач невірно визначив вартість послуги відповідачу на 2022 рік, збільшивши її майже в три рази, а суд не перевірив розрахунки позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРМ та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою НКРЕКП від 29.06.2017 № 853 ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ та з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Миколаїв та Миколаївської області.

Позивач, як Оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Миколаївській області здійснював облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу згідно положень гл.1 розд. IX, п. 5 гл. 4 розділу IX, п. 6 гл.1 розд. XV Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.20. Таким чином, позивач на підставі ліцензії здійснює повноваження щодо розподілу природного газу.

З 01 жовтня 2023 року відповідно до постанови НКРЕКП від 29.09.2023 року за № 1773 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Миколаївгаз», зупинено діяльність АТ «Миколаївгаз» з розподілу природного газу в межах території м. Миколаєва та Миколаївської області.

Отже, АТ «Миколаївгаз» до 30 вересня 2023 року було Оператором ГРМ.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ обов`язковою умовою для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до Типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20, від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленими відповідними договорами.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (п.6.6. Договору)

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Миколаївгаз» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . За вказаною адресою рахуються такі газові прилади: плита газова, колонка газова, опалювальний прилад. Облік спожитого газу здійснюється газовим лічильником ВК-G4 №11380050. Розмір опалювальної площі 71,1 кв.м.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим регулятором для відповідного оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача.

Розрахунок річної замовленої потужності виглядає так: річний об`єм на 2022 рік визначений у розмірі 4 352,16 куб.м. з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2021 року, річний об`єм на 2022 рік визначений у розмірі 1 476,84 куб.м. з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2021 року по 01 жовтня 2022 року.

За 2022 рік позивач нарахував ОСОБА_1 до сплати 10 392,96 грн. (866,08 грн. х 12), з яких останнім сплачено 1910 грн. (16 лютого 2022 року - 1100 грн, 01 червня 2022 року 400 грн., 04 липня 2022 року 400 грн) борг становить 8482,50 грн.

За 2023 рік позивач нарахував відповідачу до сплати 2 645,01 грн (293,89 грн. х 9), які не сплачені. Отже борг відповідача перед позивачем станом на 30 вересня 2023 рік становить 11 127,32 грн. (8482,50 грн. + 2 645,01 грн).

Отже, розрахунок заборгованості здійснено позивачем станом на 30 вересня 2023 року відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Миколаївгаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.

Правильність розрахунку вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 перевірено судом першої інстанції, висновки щодо оцінки якого містяться у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Відповідач зазначеного розрахунку не спростував та своїх контр розрахунків під час розгляду справи у суді першої інстанції не навів.

Посилання відповідача на відсутність укладеного договору не заслуговують на увагу, оскільки на протягом 2019-2023 років відповідач споживав та частково здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника відповідних розрахунків за послуги з газопостачання, що підтверджує факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору розподілу природного газу).

На підтвердження даної інформації є наявний в матеріалах справи витяг з особового рахунку № НОМЕР_1 , з якого видно споживання природного газу ОСОБА_1 .

Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19, у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20.

Отже, установивши, що оператором газорозподільної системи на території Миколаївської області на підставі відповідної ліцензії АТ «Миколаївгаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 а якому присвоєно номер особового рахунку № НОМЕР_1 , оскільки фактично споживає природний газ та сплачує його вартість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу та стягнув 11127,32 грн заборгованості за розподіл природного газу.

Доводи апеляційної скарги про невірне визначення позивачем вартості послуги на 2022 рік з урахуванням демонтажу лічильника, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.5.5. розділу V Договору, споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Станом на 01 жовтня 2020 року показники лічильника згідно акту про демонтаж лічильника - 7105,85 куб.м., розрахункові 6 679,69 куб.м. У зв`язку з недотриманням споживачем вимог п.5 розділу V Договору фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період оператором ГРМ визначається на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, а відтак становлять 426,16 куб.м. (7105,85 куб.м. - 6679,69 куб.м.). Станом на 30 вересня 2021 року показники лічильника - 3926 куб.м., отже за газовий рік відповідачем фактично спожито 4 352,16 куб.м. (426,16 куб.м. + 3926 куб.м.)

Не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що судом не було перевірено розрахунки позивача, оскільки під час розгляду справи відповідачем не надано свого розрахунку, доказів на підтвердження неправильного нарахування заборгованості за спірний період також ОСОБА_1 не надано, що є його процесуальним обов`язком.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін. Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Н.О. Тищук

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.