Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешт, накладений згідно постанови АА № 982451 Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 17 грудня 2001 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19274974 від 12 лютого 2015 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяення 6924446 від 02 квітня 2008 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14 жовтня 1999 року набув право власності на 86/100 житлового будинку АДРЕСА_1 . З інформаційної довідки з Державного реєстру прав нерухоме майно № 386316598 від 10 липня 2024 року стало відомо, що на належне йому майно Відділом виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було накладено арешт 17 грудня 2001 року. Суб?єктом обтяження зазначено його, хоча будь-які судові рішення чи відкриті виконавчі провадження де б він виступав боржником - відсутні. 11 липня 2024 року звернувся листом до відділу ДВС у м. Рівному з проханням надати інформацію щодо існуючої заборони на майно, яке йому належить. У своїй відповіді відділ ДВС у м.Рівне повідомив, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості про будь-які відкриті/завершені виконавчі провадження, де б він виступав боржником. Ідентифікувати за яким документом накладено арешт та встановити наявність підстав такого накладення (відтак і зняття арешту) не є можливим. Зазначений арешт перешкоджає та порушує його майнові права як власника нерухомого майна, на яке накладено арешт.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження з реєстраційним номером № 8698117, яке зареєстровано на підставі постанови АА982451 від 17 грудня 2001 року, виданої відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Згідно даних Автоматизовної системи виконавчого провадження відсутні відомості про відкриті/завершені виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 та за якими можливо ідентифікувати згідно яких виконавчих документів у 2001 році накладався арешт на майно ОСОБА_1 . Частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік підстав зняття арешту з майна. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк (три роки) зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Ухвалою від 29 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 10 жовтня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У заяві від 11 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 просить провести судове засідання без присутності позивача та його представника.

Представник відповідача 14 жовтня 2024 року подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу ДВС.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам серії ВАК №000704 від 14 жовтня 1999 року належить 86/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 386316598 від 10 липня 2024 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 02 квітня 2008 року зареєстровано обтяження № 8698117 у виді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови АА 982451, виданої 17 грудня 2001 року державним виконавцем Тітковець Ж.В. Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

У відповіді начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 189080 від 18 липня 2024 року повідомлено, що згідно даних Автоматизовної системи виконавчого провадження відсутні відомості про відкриті/завершені виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 та за якими можливо ідентифікувати згідно яких виконавчих документів у 2001 році накладався арешт на майно ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.317, 321 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпрядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд встановив, що позивачу належить нерухоме майно, правомірність набуття якого відповідач не оспорює.

Відомості про відкриті чи завершені виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 в Автоматизовній системі виконавчого провадження відсутні. Інформації про рішення, для забезпечення реального виконання якого застосовано арешт майна боржника, матеріали справи не містять.

Наявність арешту (обтяження), накладеного на майно, за умови відсутності виконавчого провадження порушує права позивача на вільне розпорядження майном та є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи, що позивач не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту та заборони відчуження, підстави для застосування арешту на майно відсутні, так як неможливо ідентифікувати відповідно до яких виконавчих документів у 2001 році накладався арешт на майно позивача, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а отже, позов належить задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 223, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови АА № 982451, виданої 17 грудня 2001 року Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19274974 від 12 лютого 2015 року, номер запису про обтження 8698117), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяення 6924446 від 02 квітня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 33606, м.Рівне, вул.Замкова, буд.22А; .

Повне судове рішення складене 22 жовтня 2024 року.

Суддя