ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/2506/19

Апеляційне провадження № 22ск/4823/2/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники третейського розгляду:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі судді Бендик О.В. (одноособово) від 18 червня 2014 року (місце третейського розгляду: місто Чернігів, пр. Перемоги, 62) у справі № 1723-5/410/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490059483 від 18 березня 2008 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.06.2014 у справі № 1723-5/410/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №490059483 у сумі 718 538,20 грн та витрат по сплаті третейського збору у сумі 400 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що він є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, наданим для власних потреб купівля транспортного засобу (споживчий кредит), а отже третейському суду дана справа була не підвідомча.

Зазначав, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 27.01.2009 з нього вже стягнуто заборгованість за даним кредитним договором. Відтак, згідно ст. 611 ЦК України, після того як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію, тому у кредитора відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Одночасно у заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення від 18.06.2014 йому стало відомо після отримання від приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Кошарського О.В. постанови про відкриття виконавчого провадження № 59667934 від 29.07.2019, відкритого на підставі виконавчого листа № 751/8345/14.

Указував, що лише 29.08.2019 адвокатом Петришаком А.Я. було отримано лист Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз», додатком до якого було оскаржуване рішення від 18.06.2014.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.10.2019 відкрито провадження у даній справі.

Витребувано з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» матеріали третейської справи № 1723-5/410/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зупинено провадження у справі до закінчення розгляду Першим сенатом Конституційного Суду України справи за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 за вхідним №18/26 від 14.01.2019.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2024 поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника адвоката Петришака А.Я., який підтримав заяву та просив її задовольнити, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали третейської справи № 1723-5/410/14, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 04.06.2014 суддею Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» Бендик О.В. (одноособово) постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи № 1723-5/410/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №490059483 від 18.03.2008. Розгляд справи призначено на 18.06.2014 на 09:45 (а. 1 третейської справи № 1723-5/410/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 06.06.2014 направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. 2 третейської справи № 1723-5/410/14).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 27.06.2014 Глущенко (мама ОСОБА_1 ) отримала рекомендований лист від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 06.06.2014 (а. 35 третейської справи № 1723-5/410/14).

18.06.2014 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалено рішення у справі № 1723-5/410/14, яким позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490059483 від 18.03.2008 у розмірі 718 538,20 грн: по відсотках 5 061,29 грн, пеня 713476,91грн. Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн (а.с. 28-32, а. 31-33 третейської справи №1723-5/410/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 23.06.2014 направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. 34 третейської справи № 1723-5/410/14).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, 27.06.2014 ОСОБА_3 (мама ОСОБА_1 ) отримала рекомендований лист від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2024 (а. 36 третейської справи № 1723-5/410/14).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 Цивільного процесуального кодексу України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

Згідно з частиною сьомою статті 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1-3 і 6 частини першої статті 186 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу оскаржено (оспорено) з підстав, не передбачених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (частина восьма статті 454 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

«Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У цій справі національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46-48, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року);

«Саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 824/84/23 (провадження № 61-8937ав23) зазначено, що: «здійснюючи тлумачення положень частини сьомої статті 454 ЦПК України, Верховний Суд зазначає, що зазначена норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у частині другій статті 358, частині третій статті 394, частині третій статті 424 ЦПК України та інших нормах. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України). За частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про третейські суди» обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

У клопотанні про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 зазначає, що про існування оскаржуваного рішення від 18.06.2014 йому стало відомо внаслідок отримання від приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Кошарського О.В. постанови про відкриття виконавчого провадження №59667934 від 29.07.2019, проте суд не може погодитися з такими твердженнями заявника, так як вони спростовуються матеріалами третейської справи.

Аналіз матеріалів третейської справи свідчить, що третейський суд повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи № 1723-5/410/14 та надсилав копію рішення третейського суду від 18.06.2014 за його зареєстрованою адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. 35, 36 третейської справи № 1723-5/410/14 ). На вказаних рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення міститься дата отримання 27.06.2014, а також прізвище ОСОБА_3 . Працівником пошти встановлено та зазначено на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, що це мама ОСОБА_1 .

Рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним (пункт 81 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05 березня 2009 року № 270).

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 проживав за однією адресою з ОСОБА_3 , яка є його мамою, то вона отримала рекомендоване повідомлення як член сім`ї. Відтак ОСОБА_1 вважається таким, що отримав оскаржуване рішення третейського суду.

Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що саме з 27.06.2014 ОСОБА_1 вважається таким, що обізнаний про рішення третейського суду.

Таким чином, встановивши, що з 27.06.2014 ОСОБА_1 вважається обізнаним про оскаржуване рішення третейського суду, із заявою про скасування рішення третейського суду звернувся 25.09.2019, тобто з пропуском строку більше ніж на 5 років, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку не надав, його клопотання про поновлення строку для звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду підлягає залишенню без задоволення, а заява про скасування рішення третейського суду - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 454 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 червня 2014 року у справі № 1723-5/410/14 - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 червня 2014 року у справі № 1723-5/410/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490059483 від 18 березня 2008 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 травня 2024 року.

Суддя О.Є. Мамонова