22.10.24 Справа № 469/483/14-ц 4-с/469/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

заявник ОСОБА_1 - не з`явився,

представник заявника адвокат Вороненко Т.М. - не з`явилась,

представник стягувача АТ «Райффайзен Банк» Лазіна О.Ю. - не з`явилась,

представник Березанського відділу ДВС у

Миколаївському районі Миколаївської області

Південного міжрегіонального

управління Міністрества юстиції (м.Одеса) - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Березанка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21 серпня 2024 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області зі скаргою, у якій зазначав, що на примусовому виконанні відділу перебували виконавчі листи №469/483/14-ц, видані Березанським районним судом Миколаївської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат в сумі 243,60 грн. У ході виконання вказаних виконавчих документів у виконавчих провадженнях №47862316 та №45143055 постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березанського РУЮ накладено арешт на майно заявника обтяження №10071209 від 17.06.2015 року та обтяження №7525001 від 30.10.2014 року.

10 вересня 2015 року головним державним виконавцем ДВС Березанського РУЮ Опятою Ю.Ю. винесено постанову про завершення виконавчого провадження №47862316 на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення; виконавче провадження №45143055 було передано для примусового виконання до Корабельного відділу ДВС м.Миколаєва, яким виконавчий документ повернено стягувачеві та 01.02.2019 року передано до архіву.

Однак при завершенні вказаних виконавчих проваджень державними виконавцями не знято арешт на нерухоме майно заявника.

Звернувшись до відділу ДВС з вимогою зняття арешту з нерухомого майна, заявник отримав відмову, обґрунтовану знищенням виконавчих проваджень у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання на підставі п.1-2 Розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5.

Посилаючись на те, що заборгованість по виконавчих провадженнях №47862316 та №45143055 ним повністю сплачена, а незняття арешту з майна при поверненні виконавчого документа є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, незнятий арешт на нерухоме майно заявника обмежує його майнові права, заявник просив зобов`язати Березанський відділ ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешти на нерухоме майно, накладені державними виконавцями ВДВС Березанського РУЮ у виконавчих провадженнях №47862316 (номер обтяження 10071209 від 17.06.2015 року) та №45143055 (номер обтяження 7525001 від 30.10.2014 року).

Заявник та представник заявника адвокат Вороненко Т.М. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд скарги за їх відсутності та підтримання заявлених вимог (а.с.237, 244).

Представник стягувача АТ «Райффайзен Банк» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги за відсутності представника банку (а.с.233).

Представник Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився та не повідомив причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи №469/483/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі рішення суду від 03 березня 2015 року Березанським районним судом Миколаївської області 16 березня 2015 року видано 2 виконавчі листи у справі №469/483/14-ц, а саме про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 за іпотечним договором №1070 від 15 травня 2008 року для погашення загальної заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/08-112/78887 від 15.05.2008 року у сумі 130141 доларів США 79 центів, що еквівалентно до курсу НБУ 1483110 грн. 16 коп., шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності та про стягнення судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.201-203, довідковий лист до справи).

Як встановлено з витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП спецрозділ), постановою державного виконавця ДВС Березанського РУЮ Опята Ю.Ю. від 15 червня 2015 року відкрито виконавче провадження №47862316 з примусового виконання виконавчого листа №469/483/14-ц від 16 березня 2015 року з накладенням арешту на майно боржника ОСОБА_1 (а.с.219-220).

Відповідно до інформації Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області від 12.12.2023 року, у виконавчому провадженні № червня 2015 року за номером запису про обтяження 10071209 було накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 ; у виконавчому провадженні № жовтня 2014 року за номером запису про обтяження 7525001 було накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 (а.с.218).

10 вересня 2015 року виконавче провадження №47862316 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. завершено постановою ВДВ Березанського РУЮ від 10 вересня 2015 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі (а.с.219- 220); виконавче провадження № липня 2018 року завершено на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», 01 лютого 2019 року передано до архіву та у подальшому знищено (а.с.221-223).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (який діяв на момент винесення постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст.57 Закону № 606-XIVпередбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону № 606-XIV з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону).

Частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для реального виконання рішення, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу ДВС Березанського РУЮ виконавче провадження № 47862316 завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконання рішення (а.с.220); виконавче провадження №45143055 завершено 16 липня 2018 року на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.238).

При цьому арешт на майно боржника не знято.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01 серпня 2024 року, у реєстрі наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень:

- номер запису про обтяження 7525001 (спеціальний розділ) від 30 жовтня 2014 року на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Березанського РУЮ Миколаївської області Яриш Н.В. б/н від 27 жовтня 2014 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 , предмет обтяження: все нерухоме майно;

- номер запису про обтяження 10071209 (спеціальний розділ) від 17 червня 2015 року на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Березанського РУЮ Миколаївської області Опята Ю.Ю. б/н від 15 червня 2015 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 , предмет обтяження: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому під час реєстрації вказаних обтяжень реєстратором не вказано відомостей про номер виконавчого провадження або номер виконавчого документа, за якими внесено записи (а.с.224).

Згідно з п.9.9 розділу IX «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції №2274/5 від 25.12.2008 року (який діяв на час завершення виконавчих проваджень) та п.2 розділу XI «Знищення справ та виконавчих проваджень» затвердженої наказом Міністрества Юстиції №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Отже, виконавчі провадження № 47862316 та №45143055, стягувачем у яких є ПАТ Райффайзен Банк Аваль, а боржником ОСОБА_1 , були знищені по закінченню строків зберігання.

Згідно результатів пошуку за даними АСВП виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено, як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п.4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанов про завершення виконавчих проваджень, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби) державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, відповідно до ст.50 Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при завершенні виконавчого провадження повинен був зняти накладений у виконавчих провадженнях № 47862316 та №45143055 арешт на майно скаржника.

Відповідно до положень ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.258-261, 447-452 ЦПК України, суд - п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () зняти арешт, накладений постановами державного виконавця відділу ДВС Березанського РУЮ Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні №45143055, номер запису про обтяження 7525001 (спеціальний розділ) від 30 жовтня 2014 року, предмет обтяження: все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; та від 15 червня 2015 року у виконавчому провадженні №47862316, номер запису про обтяження 10071209 (спеціальний розділ) від 17 червня 2015 року, предмет обтяження: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: