ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1232/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації в порядку поділу майна подружжя, третя особа ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Небилиці А.В., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини незавершеного будівництва - житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 1 467 315,50 грн.

Позовна заява обґрунтована наступним. Між позивачем та відповідачем 28.07.2017 було зареєстровано шлюб. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2021 шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбного життя та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства у 2017 році за кошти позивача було виконано будівництво будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт забудовником ФОП ОСОБА_5 було виконано роботи на суму 986 474,00 грн. Після чого 01.05.2018 було укладено Договір підряду на будівництво № 0105 про те, що підрядник зобов`язується виконати ремонтні оздоблювальні роботи в «Житловий будинок ОСОБА_2 » АДРЕСА_1 , здати об`єкт у встановлений термін. Відповідно до Акту № 2 прийому-передачі виконаних робіт забудовником ФОП ОСОБА_5 було виконано роботи на суму 1 948 157,00 грн. Таким чином, загальна вартість виконаних робіт за Договорами підряду становить 2 934 631,00 грн. Будівельні роботи проводилися за кошти ОСОБА_2 . Згідно відповіді Головного центру МВС за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб «Сузукі Гранд Вітара», 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 . На даний час новостворене нерухоме майно ще не набуло статусу житлового будинку, хоч і побудовано. Будинок побудований на земельній ділянці, де раніше був старий будинок родичів відповідача, будівництво проводилося за кошти позивача. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.07.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

11.08.2023 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи заявлені позовні вимоги відповідач посилається на наступне. Будинок АДРЕСА_1 був побудований ще до шлюбу з позивачем та належить на праві приватної власності батькам відповідача. Титульним власником зазначеного будинку є мати - ОСОБА_4 . Земельна ділянка, кадастровий номер :90:270:0015, на якій розташований будинок, також належить ОСОБА_4 . Відповідно до технічного паспорту на садибний будинок від 13.09.2018, садиба складається з житлового будинку, побудованого в 1988 році (літ. А), житлового будинку, побудованого в 1991 році (літ. Г), гаража (літ. Б), сараю (літ. В), погребу (літ. Е) та інших споруд. Саме за згодовую ОСОБА_4 сторони проживали у будинку (літ. Г) та користувалися земельною ділянкою. Жодних договорів з цього питання не укладалося. Дозвіл на проживання був наданий в усній формі. В період з 2017 - 2018 років відбулася певна реконструкція житлового будинку під умовною позначкою літ. Г, а саме до існуючого будинку було прибудовано частину житлового приміщення, що збільшило його загальну та житлову площу. Вказана прибудова є самочинним будівництвом, оскільки жодних будівельних та дозвільних документів на цю прибудову немає. Ця самочинна прибудова не може бути об`єктом права спільної сумісної власності сторін.

Ухвалою від 26.09.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 .

09.10.2023 стороною позивача до суду подано відповідь на відзив.

13.11.2023 до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву від третьої особи ОСОБА_4 , які протокольною ухвалою суду від 14.11.2023 були залишені без розгляду.

Ухвалою від 14.11.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2017, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/18025/20 від 26.05.2021 було розірвано.

01.03.2017 ОСОБА_2 уклав із ФОП ОСОБА_5 договір підряду на будівництво № 0103, відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва «Житлового будинку ОСОБА_2 » АДРЕСА_1 згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією, здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін. Загальна попередня сума договору складає 950 000,00 грн.

01.05.2018 ОСОБА_2 уклав із ФОП ОСОБА_5 договір підряду на будівництво № 0105, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати ремонтні оздоблювальні роботи в «Житловий будинок ОСОБА_2 » АДРЕСА_1 згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією, здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін. Загальна попередня суму договору складає 1 900 000,00 грн.

Між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 було підписано, без зазначення дат, акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт - житлового будинку ОСОБА_2 на суму 986 474,00 грн., та акт № 2 прийому-передачі виконаний робіт - внутрішні роботи в житловому будинку ОСОБА_2 на суму 1 948 157,00 грн.

Судом також встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :90:270:0015, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, який на ній розміщений належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок АДРЕСА_1 був зареєстрований за ОСОБА_4 у 1990 році.

Домоволодіння за вказаною адресою складається із житлового будинку (літ. А), житлового будинку (літ. Г), гаража (літ. Б), сараю (літ. В), погребу (літ. Е) та споруд № 1-6, що підтверджується як копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так і копією технічного паспорту.

Також з технічного паспорту вбачається, що житловий будинок під літ. Г був побудований у 1991 році.

Згідно із статтею статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем не надано до суду доказів жодних належних доказів того, що власником земельної ділянки ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку ОСОБА_2 на її земельній ділянці, та отримано інші дозвільні документи (документація про початок будівництва, декларація про об`єкт)на його будівництво.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 не є спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилання позивача на наявність у відповідача зареєстрованого на праві власності автомобіля суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, коли та на підставі чого був придбаний вказаний автомобіль.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню, як безпідставні та необґрунтовані.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 158, 209, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації в порядку поділу майна подружжя, третя особа ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 13.02.2024.