У Х В А Л А

24 жовтня2024 року

м. Київ

справа № 752/1395/19

провадження № 61-4615ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила:

- визнати недійсним договір від 11 жовтня 2019 року купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юхневич Т. В.;

- витребувати в ОСОБА_3 квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв. м, та визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири;

- витребувати в ОСОБА_4 транспортний засіб марки VolkswagenPassat CC, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю

230 000,00 грн;

- стягнути компенсацію в розмірі 1/2 частки вартості наступного майна: трьохрежимного перфоратора DeWalt D25144К, грошова оцінка становить

5 809,00 грн; міні-мийки Karcher K7 Premium fullcontrolplus, грошова оцінка становить 18 000,00 грн; бензокоса Tatragarden BCU-55, грошова оцінка становить 2 620,00 грн; бензопили Stihl MS 180, грошова оцінка становить 4 889,00 грн; приводу FAAC 740 KIT - автоматики для відкатних воріт, грошова оцінка становить 10 238,00 грн; болгарки (кутова шліфмашина) Bosch, грошова оцінка становить 3 099,00 грн; електролобзика BoschEasyCut 50 Professional, грошова оцінка становить 3 339,00 грн; шурупокрута Bosch GSR 12 V-15 Professional, грошова оцінка становить 5 000,00 грн; садового пилососа Bosch ALS 30, грошова оцінка становить 3 290,00 грн; квадроцикла BRP Outlander 1000X mz, грошова оцінка становить 7 000,00 дол. США, MacBookair 11 128 Gb, грошова оцінка становить 16 000,00 грн;

- стягнути на 20 000,00 дол. США, які отримані та приховані ОСОБА_2 , що еквівалентно 560 000,00 грн, відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 15 000,00 євро, що еквівалентно 478 500,00 грн, які отримані та приховані ОСОБА_2 відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та 350 000,00 грн, які отримані та приховані ОСОБА_2 відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 в липні 2019 року подав зустрічний позов, у якому просив:

- стягнути зі ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 325 000,00 грн, що становить 1/2 частку вартості відчуженого ОСОБА_1 автомобіля марки BMW Х6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , придбаного в шлюбі;

- стягнути із ОСОБА_1 215 325,00 грн, що за офіційним курсом Національного банку України становить еквівалент 7 500,00 євро, як 1/2 частку спільних коштів подружжя від 15 000,00 євро;

- стягнути із ОСОБА_1 175 000,00 грн, як 1/2 частку спільних коштів подружжя в розмірі 350 000,00 грн, що залишилися в її володінні.

02 листопада 2023 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва в задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300 000,00 грн, що становить 1/2 частину вартості відчуженого ОСОБА_1 автомобіля марки BMW Х6, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

27 лютого 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року залишено без змін.

28 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 02 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 27 лютого 2024 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

09 квітня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявниці залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду заявницею подано клопотання на усунення недоліків касаційної скарги.

Також заявлено клопотання про відстрочення судового збору за подачу касаційної скарги до ухвалення судового рішення в справі.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що жодного доходу, окрім аліментів в розмірі 2 500,00 грн, вона не отримує. Також надала квитанцію про сплату

1 000,00 грн судового збору за подачу касаційної скарги.

Клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Верховного Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 надала: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01 по 04 квартал 2023 року, згідно з якими вона за вказаний період отримала 27 500,00 грн доходу за категорією «аліменти» та 6 714,63 грн інших доходів.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 35 053,30 грн.

На виконання ухвали Верховного Суду від 09 квітня 2024 року заявницею сплачено 1 000,00 грн, а сплату іншої частини судового збору в розмірі 34 053,30 грн вона просить відстрочити до ухвалення судового рішення в справі.

Таке вирішення клопотання, з одного боку, забезпечить доступ ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції, а з іншого - сприятиме справедливості здійснення судових процедур та реалізації принципу рівності сторін цивільного процесу.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі

№ 2608/12111/12, від 20 червня 2023 року в справі № 362/2707/19, в постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2018 року в справі № 612/553/15-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 442/7505/14, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявниця просить зупинити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року до закінчення касаційного провадження.

Клопотання про зупинення виконання оскаржуваного рішення обґрунтовує тим, що в майбутньому існуватиме складність повороту виконання судового рішення і необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Заявниця не обґрунтувала, у чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення. Незгода з оскаржуваним судовим рішенням як така не є підставою для зупинення його виконання та дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявницею також не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до до ухвалення судового рішення задовольнити.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату частини судового збору в розмірі 34 053,30 грн за подачу касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.

Витребувати з Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу

№ 752/1395/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада

2023 рокудо закінчення касаційного провадження в справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська