ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/353/21

Апеляційне провадження № 22ск/4823/16/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники третейського спору:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

розглянув з повідомленням учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі судді Бендик О.В. (одноособово) від 18 березня 2014 року (місце третейського розгляду: місто Чернігів, пр. Перемоги, 62) у справі № 701-5/201/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500301118 від 30 серпня 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.03.2014 по справі № 701-5/201/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ»)) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500301118.

Заяву обґрунтовував тим, що Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалив рішення у справі, яка йому не підвідомча, оскільки спір виник щодо стягнення заборгованості за кредитом, який є споживчим.

Указував, що кредит ним частково сплачувався, крім того він, як учасник бойових дій, має законодавчі пільги щодо порядку нарахування та погашення заборгованості.

Одночасно у заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Зазначав, що оскільки він є військовослужбовцем та по роду служби значний час перебуває в зоні ООС оскаржуване рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» не отримував, про його наявність відомо не було. На його заяву від 19.07.2021 третейським судом належним чином завірена копія рішення не надсилалась.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.08.2021 відкрито провадження у даній справі.

Витребувано з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» матеріали третейської справи № 701-5/201/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500301118.

Зупинено провадження у справі до закінчення розгляду Першим сенатом Конституційного Суду України справи за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 за вхідним №18/26 від 14.01.2019.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2024 поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

У запереченнях на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду ТОВ «ФК «ЄАПБ просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Товариство зазначає, що третейський суд розглянув справу в межах заявлених вимог, позивачем у третейській справі є банк, який пред`явив позов про захист прав банку (про стягнення заборгованості за кредитним договором), відповідачем є споживач банківських послуг, але зустрічних вимог про захист його прав як споживача відповідач не заявляв, відповідно, третейський суд не розглядав спір щодо захисту права споживачів.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до кредитного договору № 500301118 від 30.08.2012 місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Ця адреса підтверджується копією паспорта заявника, який був наданий при укладенні кредитного договору. В поданій заяві про скасування рішення третейського суду заявник зазначив іншу адресу АДРЕСА_2 , але доказів, що ця адреса є його місцем реєстрації та з якого часу заявником не надано.

Наголошує, що з моменту звернення ПАТ «Альфа Банк» до третейського суду і до моменту звернення ОСОБА_1 із заявою про скасування рішення третейського суду, протягом 6 років, відбувалось безліч процесуальних дій, під час яких є обов`язковим повідомлення заявника.

Уважає, що заявник свідомо проігнорував надіслані йому процесуальні документи, не вжив достатніх заходів для виконання своїх процесуальних прав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали третейської справи № 701-5/201/14, суд дійшов наступних висновків.

Щодо поновлення строків на оскарження рішення третейського суду.

Судом установлено, що 03.03.2014 суддею Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» Бендик О.В. (одноособово) постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи № 701-5/201/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500301118 від 30.08.2012. Розгляд справи призначено на 18.03.2014 на 09:45 (а. 1 третейської справи № 701-5/201/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 07.03.2014 направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. 2 третейської справи № 701-5/201/14).

Згідно з неврученою судовою кореспонденцією ОСОБА_1 за вказаною вище адресою не проживає, виписаний, інформацію надав власник квартири. Таким чином, ОСОБА_1 не отримав рекомендований лист від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 07.03.2014 (а. 27 третейської справи № 701-5/201/14).

18.03.2014 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалено рішення у справі № 701-5/201/14, яким позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № від 30.08.20121 в сумі: за кредитом 61 376,26 грн, по відсоткам 6388,45 грн, по комісії 3000 грн, штраф 2400 грн. Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн (а. 23-24 третейської справи № 701-5/201/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 20.03.2014 направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. 25 третейської справи № 701-5/201/14).

Згідно з неврученою судовою кореспонденцією ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає, виписаний, інформацію надав власник квартири. Таким чином, ОСОБА_1 не отримав рекомендований лист, яким направлялась копія рішення суду, від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 20.03.2014 (а. 26 третейської справи № 701-5/201/14).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 Цивільного процесуального кодексу України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

Згідно з частиною сьомою статті 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

«Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У цій справі національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46-48, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року);

«Саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 824/84/23 (провадження № 61-8937ав23) зазначено, що: «здійснюючи тлумачення положень частини сьомої статті 454 ЦПК України, Верховний Суд зазначає, що зазначена норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у частині другій статті 358, частині третій статті 394, частині третій статті 424 ЦПК України та інших нормах. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України). За частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення».

У заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 зазначає, що рішення третейського суду не отримував, про його наявність йому відомо не було. З такими доводами погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Так, у матеріалах третейської справи № 701-5/201/14 наявна невручена судова кореспонденція, яка надсилалася ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , за якою він на той момент не проживав та не був зареєстрований.

В ухвалі Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.08.2014 по справі № 751/5371/14 про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 18.03.2014 під головуванням судді Бендик О.В. у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 8).

В ухвалі Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.10.2017 по справі № 751/5371/14 про заміну стягувача ПАТ «Альфа-банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 751/5371/14 від 07.08.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500301118 від 30.08.2012 на його правонаступника ТОВ "ФК «ЄАПБ" зазначено, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, згідно приписів ст. 74 ЦПК України (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України в редакції, яка діяла станом на час розгляду вказаної справи, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 про розгляд справи третейським судом повідомлений не був, оскаржуване рішення не отримував, клопотання про витребування оскаржуваного рішення заявлено ним при звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, а тому строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.03.2014 підлягає поновленню.

Щодо оскарження рішення третейського суду.

Судом встановлено, що 30.08.2012 ПАТ «Альфа-Банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали Кредитний договір № 500301118 (а.с. 13, а. 7-9 третейської справи №701-5/201/14), за яким банк надає позичальнику кредит у сумі 69 856 грн, процентна ставка 25%, з датою остаточного повернення 31.08.2017, цільове призначення кредиту - для власних потреб.

Згідно з п. 6 розділу 1 Кредитного договору № 500301118 сторони, відомості про прізвище, ім`я та по-батькові/найменування та місце знаходження/проживання, яких преамбулі та пункті 10 розділу 1 цього Договору погодилися внести до Кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв`язку з Кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору, не виключний перелік яких визначений розділом 2 цього Договору, відбувається у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту, який є невід`ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цього договору ознайомлені та згодні. Сторони також підтверджують, що вони ознайомлені та згодні з Положенням про Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», а також підтверджують, що мають можливість в подальшому ознайомлюватися зі змістом Положення та Регламентом на web-сторінці за адресою: http://pdts.org.ua. Сторони погоджуються, що справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного Договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського судді для кожного спору, що може виникнути між ними у зв`язку з Кредитним договором. Дата та місце укладення даної третейської угоди вказані в преамбулі розділу 1 цього Договору. Інші умови цієї третейської угоди викладено в п. 23 розділу 2 цього Договору.

Сторони цього Договору домовилися, що розгляд спорів, що можуть виникнути у зв`язку із цим Договором підлягають розгляду та вирішенню Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Розгляду і остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту підлягають в тому числі, але не виключно, спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання) Кредитного договору, припинення (розірвання) Кредитного договору, стягнення неустойки, зміна умов Кредитного договору, відшкодування завданих порушенням Договору збитків, недійсність Кредитного договору, неукладеність Кредитного договору, відновлення становища, яке існувало до порушення Кредитного договору тощо. Справа розглядається одним третейським суддею згідно з визначеним сторонами порядком призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними у зв`язку з Кредитним договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Місцем проведення розгляду справи є місцезнаходження третейського суду вказане в Положенні про Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», з яким можна ознайомитися на web-сторінці за адресою: http://pdts.org.ua (п. 23 розділу 2 Кредитного договору).

03.03.2014 ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 500301118 від 30.08.2012 (а. 4 третейської справи № 701-5/201/14).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.03.2014 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № від 30.08.20121 в сумі: за кредитом 61 376,26 грн, по відсоткам 6388,45 грн, по комісії 3000 грн, штраф 2400 грн.

Стягнуто з відповідача, яким є громадянин України ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн (а. 23-24 третейської справи № 701-5/201/14).

Розділом VII ЦПК України регламентований порядок здійснення провадження у справах про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною першою статті 454 ЦПК України визначено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Згідно з частиною третьою статті 457 ЦПК України, при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 458 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу цієї статті доповнено пунктом 14 згідно із Законом України від 03 лютого 2011 року №2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам») третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-2074цс15, від 27.01.2016 у справі № 6-2712цс15.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03.02.2011 виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 27.01.2016 у справі №6-2712цс15, від 11.11.2015 у справі №6-1716цс15, від 18.11.2015 у справі №6-187цс15, з яким у подальшому погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц (провадження №14-336цс18).

Таким чином, Закон України «Про третейські суди» містить заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана справа не могла розглядатися третейським судом, так як не відносилася до його підсудності.

При цьому, наявність у кредитному договорі застереження (пункт 6 розділу 1) про те, що всі спори підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», не впливає на неможливість вирішення вказаного спору в третейському суді.

З огляду на вищевикладене, посилання ТОВ «ФК «ЄАПБ» на те, що в даному випадку позивачем є банк, який пред`явив позов про захист прав банку, а тому дані відносини не стосуються захисту прав споживача не заслуговує на увагу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є споживачем банківських послуг, спір між сторонами стосується виконання договору споживчого кредиту, тому третейському суду, у відповідності до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», така справа не підвідомча. І за даних обставин, рішення, ухвалене третейським судом у цій справі, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18.03.2014 у справі № 701-5/201/14, з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, понесені за подання заяви про скасування рішення третейського суду у розмірі 454 грн (а.с. 7).

Керуючись ст. 141, 454, 457, 458 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500301118 від 30 серпня 2012 року.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 березня 2014 року - задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі судді Бендик О.В. (одноособово) від 18 березня 2014 року (місце третейського розгляду: м. Чернігів, пр. Перемоги, 62) у справі № 701-5/201/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500301118 від 30 серпня 2012 року - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 28 травня 2024 року.

Суддя О.Є. Мамонова