Справа № 346/186/24
Провадження № 2/346/646/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

з участю: секретаря Романчук Л.І.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору головою якого був ОСОБА_5 - батько позивача, що підтверджується довідкою, виданою 19.10.2022 р. старостою села Семаківці Матеївської сільської ради Івано-Франківської сільської ради за № 97/02-07/42.

Згідно вищезгаданої довідки станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були зареєстровані: голова колгоспного двору- ОСОБА_5 ; дружина ОСОБА_2 ; дочка вона ж відповідач- ОСОБА_6 , дочка вона ж позивач - ОСОБА_7 ; дочка вона ж відповідач- ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 18 квітня 2006 року зроблено актовий запис за №14.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом, яка складається в т.ч. із житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину за законом вона, позивач ОСОБА_1 , прийняла подавши заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, а відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовилися від спадщини, про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л.

Відповідно до п.4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на спірне будинковолодіння.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона, позивач, не взмозі, так як право власності зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_5 - головою колгоспного двору, а згідно ст. 346 ЦК України право власності на майно померлого припинилося з моменту його смерті, а також, що частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділені про що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно.

Представник позивача та позивач просять ухвалити рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилась, однак її представник подала до суду заяву, в якій просила дану справу слухати у її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явились, про дату та час та місце судового засідання повідомлені належним чином. На адресу суду подали заяви, в яких позовні вимоги визнали, підтримали в повному обсязі та просили справу розглянути за їх відсутності і позов задоволити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності голові колгоспному двору ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою, виданою 19.10.2022 року старостою села Семаківці Матеївецької сільської ради Івано-Франківської області за № 97/02-07/42 та випискою із по господарської книги від 19.12.2023 №123/02-07/42. (а.с.36-37).

Станом на 01 липня 1990 року у спірному будинку були зареєстровані: голова сім?ї: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дружина: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка вона ж відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка вона ж позивач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; дочка вона ж відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 дочка вона ж відповідач, що підтверджується довідкою виданою 19.10.2022 року старостою села Семаківці Матеївецької сільської ради Івано-Франківської області за № 97/02-07/42 та випискою із по господарської книги від 19.12.2023 №123/02-07/42. (а.с.36-37).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 є чоловіком відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 18.10.2023 року (а.с.39); ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2023 року(а.с.40), батьком відповідача ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_2 від 16 січня 2024 року(а.с.55), та батьком відповідача ОСОБА_11 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.53).

На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору - спадкодавець ОСОБА_5 , та члени двору: позивач по справі ОСОБА_9 , та відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , і їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/5 частині спірного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 18 жовтня 2023 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 14(а.с.38).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом до складу якої входить і спірне будинковолодіння. Дану спадщину прийняла позивач ОСОБА_7 , подавши заяву до приватного нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л.(а.с. 65) . Наведені вище обставини підтверджуються витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 74406761 (а.с. 73) та копією спадкової справи (а.с.64-78). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає.

З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР, а з 15.04.1991 року Закону України „Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Власність колгоспного двору регулювалася ст.ст. 120 126 ЦК УРСР (редакція 18.07.1963 року). Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Вищевказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору збереглося і на даний час, що стверджується виготовленим 20.11.2023 р. ОКП «Коломийське МБТІ» технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами. Згідно вказаного технічного паспорта за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок «А», комора «Б», стайня «В» стодола «Г», сарай «Д», літня кухня «Ж», навіс «З»,вбиральня«Е» криниця «№1» огорожа «№ 2-3» та вимощення «І». (а.с.7-9)

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О. Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно не взмозі, так як право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частки голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.01.2024 року (а.с.47).

Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку та господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 , ринкова ціна становить 237 900 грн., з них: житловий будинок (А) 118 900 грн., комора (Б) 9 800 грн., стайня (В) 11 700 грн., стодола (Г) 9 800 грн., сарай (Д) 7 800 грн., літня кухня (Ж) 33 200 грн., навіс (З) 3 900 грн., вбиральня (Е) 7 100 грн., криниця (№1) 11 900 грн., огорожа (№2-3) 14 300 грн., вимощення (І) 9 500 грн. (а.с.11)

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та ст. ст. 346, 392,122,1234,1268 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ст.ст.200 293-294,315,319 ЦПК України та ст.ст. 247ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 237 900, 00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;

ОСОБА_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;

Суддя Беркещук Б. Б.