Справа № 464/1963/24
пр.№ 2/464/919/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів, з участю представників сторін: представник позивача адвокат Бенцарук Р.А., представник відповідача адвокат Гринда І.І.,

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом у порядку цивільного судочинства, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо утримання.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 26 березня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд ухвалою від 18 липня 2024 року витребував у Державної податкової служби України інформацію про доходи сторін.

Відповідач позовні вимоги заперечує частково та погоджується сплачувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), покликаючись на недоведення іншого розміру аліментів та рівності батьків в утриманні дитини. Указане викладене у відзиві на позов.

Сторона позивача скористалася правом подачі відповіді на відзив, а сторона відповідача запереченнями.

Надано підтвердження надіслання заяв по суті справи іншим учасникам справи відповідно.

При розгляді справи у судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представник відповідача визнав частково.

Вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами по суті, суд дійшов наступного висновку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

При застосуванні норм права у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України суд ураховує сформовану позицію Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю. Такі обставини підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про зміну імені позивача, рішенням суду про визнання відповідача батьком дитини, витягами з реєстру Львівської територіальної громади, та визнаються учасниками справи.

Як регламентовано ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Виходячи з положень ст.ст.141, 181, 182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного зобов`язані розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як регламентовано ч.2 ст.150 СК України, батьки піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

За інформацією Державної податкової служби України сторонам нараховано наступні доходи за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року: позивачу - 10570,04 грн; відповідачу 1 246 061,20 грн.

Відповідачем надано платіжні інструкції про сплату на рахунок позивача аліментів/матеріальної допомоги на дитину: 26 січня 2024 року - 5000 грн; 22 лютого 2024 року 10000 грн; 13 квітня 2024 року 5000 грн.

Ураховуючи доводи позову та надані докази у підтвердження викладених обставин, однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини, рівність батьків у її матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), позицію відповідача, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі щомісячно.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком 6 років становить у розмірі 2563 грн.

Доходи відповідача у середньому за 2024 рік становлять 75000 грн, а таких відповідно 18750 грн, що у 7 разів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідача віку і є достатнім з урахуванням рівності в утриманні батьків на належне утримання дитини, яка відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок.

Голослівними є твердження позивача та її представника про понесення витрат на дитину у розмірі 30000 щомісячно, адже доходи позивача за відомостями фіскальної служби становлять: у середньому 1500 грн щомісячно за 2023 рік та такі у неї відсутні за 2024 рік; документально підтверджені витрати (чеки та платіжні інструкції) на суму 9514,59 грн за період лютий-березень 2024 року.

Підсумовуючи наведене, позивачем, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі, суд погоджується з переконливими та слушними доводами сторони відповідача.

Позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача усіх видів заробітку (доходу), в іншій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору. Інші доводи не є визначальними та вагомими, які б могли вплинути на правильність рішення у справі (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22).

У матеріалах справи відсутні відомості, які б доводили протилежне та спростовували указаний висновок суду, що узгоджується з такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України, ст.2 ЦПК України).

Суд роз`яснює, що за приписами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення розмір судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов частково.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої/неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання не встановлено, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , повідомлена відповідачем адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО