ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2817/24 Номер провадження 22-ц/814/2933/24Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лучко Тетяни Іванівни, представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 14:39:39 до 14:53:44; дата виготовлення повного текста судового рішення 10 червня 2024 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною і призначення опікуна,

заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської у м.Полтаві ради, Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, Опішнянська територіальна громада.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною заявою, просили ухвалити рішення, яким визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , брат заявниці ОСОБА_1 , є інвалідом з дитинства і потребує постійної сторонньої допомоги, особливо у зв?язку із погіршенням стану здоров?я в останній час.

ОСОБА_3 фактично проживає у сім?ї заявників, догляд за ним здійснює ОСОБА_2 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2024 року справу №554/2817/24 передано на розгляд до Полтавського районного суду м. Полтави.

В апеляційній скарзі адвокат Лучко Т.І., представниця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.29 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 295 ЦПК України, безпідставно взяв до уваги довідку про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , тому зробив помилковий висновок щодо підсудності цієї справи іншому суду.

Суд першої інстанції не дослідив належним чином надані у справу докази і пояснення учасників, якими підтверджено, що фактично ОСОБА_3 проживає разом із заявниками з огляду на стан його здоров?я.

У будь-якому випадку суд неправильно визначив підсудність цієї справи, так як с.Глинське, де зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , відноситься Опішнянської територіальної громади Зінківського району.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина друга статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернення саме до Октябрського районного суду м.Полтави обгрунтоване тим, що ОСОБА_3 з урахуванням його стану здоров?я фактично мешкає разом із заявниками у квартирі АДРЕСА_1 .

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Полтавського районного суду м.Полтави, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є с.Глинське Полтавського району.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.295 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо особа перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги за місцем знаходження цього закладу.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктом четвертим Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року, передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Такі висновки викладені у постанові ВС від 24 червня 2024 року по справі № 554/7669/21 і апеляційний суд вважає, вони є релевантними до спірних правовідносин, адже приписи ч.1 ст.295 ЦПК України слід тлумачити у їх системному зв?язку із нормами ст.27, ст.28 ЦПК України.

До заяви, поданої ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зокрема долучені: копія сторінок паспорта ОСОБА_3 (а.с.17), згідно яких він має зареєстроване місце проживання у с.Глинське з 22 травня 1979 року, копія картки фізичної особи платника податків (а.с.18), виданої Зінківським відділенням Гадяцької МДПІ, копія довідки Управління соціального захисту населення (відділ №2, м.Зінків) про те, що ОСОБА_2 перебував на обліку і одержував допомогу по догляду за особою-інвалідом, з яким проживав разом у АДРЕСА_2 до 28 березня 2023 року (а.с.36), копія довідки про виплачені кошти ОСОБА_2 (а.с.37).

Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради суду надана копія листа виконавчого комітету Опішнянської селищної ради (а.с.84), згідно якого ОСОБА_3 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_2 .

Наведені докази у сукупності дають підстави обгрунтовано стверджувати, що подана заява не підлягає розгляду в Октябрському районному суді м.Полтави, отже висновок суду першої інстанції у цій частині є правильним.

Рішення суду про підсудність цієї справи Полтавському районному суду Полтавської області є обгрунтованим, оскільки с.Глинське належить до Опішнянської ОТГ, яка розташована у Полтавському районі (див. https://opishnya-gromada.gov.ua/).

Зважаючи на наведене, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката адвоката Лучко Тетяни Іванівни, представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов