Справа № 694/1137/24
провадження № 2/694/338/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

(заочне)

22.10.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судових засідань Литвин Н.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Звенигородський районний відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи 04061062, адреса: пров. В. Погорілого 1, тел. , 22100, електронна пошта: ) про визнання батьківства, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; виключити відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 36, складеного 07.03.2024 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), внести зміни до актового запису № 36 про народження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 07.03.2024 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та зазначивши дані дитини: ОСОБА_5 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.11.2020 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , вона вступала в інтимні стосунки з ОСОБА_2 , внаслідок чого завагітніла та в неї народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.08.2023 року шлюб було розірвано. Дані про батька дитини було записано з дотриманням вимог ст. 122 СК України, тобто батьком дитини записано ОСОБА_3 , хоча дійсним батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подати відповідну заяву до органів ДРАЦ ОСОБА_3 відмовився. ОСОБА_2 визнає своє батьківство відносно сина, та в даний час з ОСОБА_2 позивачка проживає однією сім?єю. ОСОБА_2 вважає дитину - ОСОБА_4 його сином, ніколи цього не приховував, бере участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні, піклується про нього.

Враховуючи вищевикладене позивачка змушена звернутися до суду.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.05.2024 року (суддя Сакун Д.І.) позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

16.05.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви відповідно до ухвали суду від 06.05.2024 року.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.06.2024 року (суддя Сакун Д.І.) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.07.2024 року.

21.06.2024 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує.

21.06.2024 року до суду надійшла заява від відповідача -1 ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Повідомив, що він визнає батьківство та підтверджує, що дійсно є батькомдитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Від представника третьої особи - Звенигородського районного відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_3 був належно повідомлений про розгляд справи за місцем реєстрації, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади», не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

У суді встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 07.03.2024 року, виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ,про що в Книзі реєстрації народжень 07.03.2024 року зроблено відповідний актовий запис за № 36. Батьками дитини записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.08.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с.8-10).

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_2 , вбачається, що він повідомляє, що дійсно є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В лютому-квітні 2023 року, на час зачаття дитини, спільно проживав з ОСОБА_1 , тому ОСОБА_4 є його сином. Підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.11).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Правовідносини у справі регулюються Сімейним кодексом України.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутністю обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.08.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21.11.2020 року - розірвано. Рішення набрало законної сили. Реєстрація сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була здійснена в порядку ст. 122 Сімейного кодексу України, оскільки, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Проте, у період коли була зачата дитина, ОСОБА_1 підтримувала інтимні стосунки із ОСОБА_2 , це визнає і сама позивачка, і відповідач ОСОБА_2 .

Згідно положень ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, як в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідач ОСОБА_2 у письмовій заяві визнає батьківство відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, судом встановлено, що вказана обставина визнана стороною, будь-які обставини, які б давали підстави сумніватися у добровільності надання згоди відповідачем на визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні. Тому за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, дана обставина додатковому доказуванню не підлягає.

Зважаючи на викладене, судом встановлені підстави для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідності до ч.1 ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Тому грунтуються на положеннях закону вимоги про внесення відповідних змін до актового запису про народження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо внесення відомостей про ОСОБА_2 як про батька дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відтак встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повном обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідачів. Відтак судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 32, 51, 52, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 128, 129, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-33, 61, 81, 258, 263-268, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Звенигородський районний відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи 04061062, адреса: пров. В. Погорілого 1, тел. , 22100, електронна пошта: ) про визнання батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 36,складеного 07.03.2024 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 36 від 07.03.2024 року, складеногоЗвенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме - зазначити батьком дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », по батькові з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Заочне рішення суду може бути переглянуто Звенигородським районним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 22.10.2024.

Суддя Д.І. Сакун