Справа № 712/6299/24
Провадження №4с/712/52/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року Соснівський районний суду м. Черкаси в складі :

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі БІЛИК О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради , -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргою на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради. Просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника АА 962355 від 18.08.2009 Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 9037876 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Співвласником даної квартири був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частина квартири, яка розташована в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , яка є донькою покійного ОСОБА_2 , звернулась із заявою до приватного нотаріуса Черкаського обласного нотаріального округу Велікової Н.А. про прийняття спадщини після смерті батька. На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом була заведена спадкова справа за №63622823.

За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про арешт вказаної вище квартири.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023р. у справі №712/6299/23 знято арешт з нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника АА 962356 від 18.08.2009 Придніпровським відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), номер запису про обтяження: 9037880, опис предмета обтяження: квартира, 1/2 частина, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №379754583 від 22.05.2024р. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 138 від 01.02.2024 належить право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та наявний запис про обтяження №9037876, який зареєстровано 09.09.2009 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: АА№962355 від 18.08.2009, яка видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , вид обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, адвокат Кучер Ю.В., звернулась до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки накладений арешт унеможливлює розпорядження нерухомим майном, що призводить до порушення такою постановою прав заявника.

21 травня 2024р. адвокатом Кучер Ю.В. отримано відповідь від Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зі змісту якої вбачається відмова у знятті арешту, та зазначено, що такий арешт може бути знято за рішенням суду.

На підставі викладеного, за захистом своїх майнових прав, скаржник звернулася до суду з указаною скаргою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2024 року скаргу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання скаржник не зявилася, до початку розгляду справи від її представника адвоката Кучер Ю.В. надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник стягувача КПТМ Черкаситеплокомуненерго в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд скарги без її участі.

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Розгляд скарги просили розглянути з урахуванням пояснення на скаргу від 01.10.2024.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Співвласником даної квартири був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частина квартири, яка розташована в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , яка є донькою покійного ОСОБА_2 , звернулась із заявою до приватного нотаріуса Черкаського обласного нотаріального округу Велікової Н.А. про прийняття спадщини після смерті батька. На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом була заведена спадкова справа за №63622823.

За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про арешт вказаної вище квартири.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023р. у справі №712/6299/23 знято арешт з нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника АА 962356 від 18.08.2009 Придніпровським відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), номер запису про обтяження: 9037880, опис предмета обтяження: квартира, 1/2 частина, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №379754583 від 22.05.2024р. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 138 від 01.02.2024 належить право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та наявний запис про обтяження №9037876, який зареєстровано 09.09.2009 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: АА№962355 від 18.08.2009, яка видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , вид обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2023р. у справі №712/6299/23 встановлено наступні обставини:

«На 1/2 частину квартири, зареєстрованої на праві приватної власності за ОСОБА_2 був накладений арешт на підставі постанови АА № 962356 від 18.08.2009, виданої Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, та зазначено вид обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 (а.с.12-13).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2004 у справі № 2-2591-04, яке 17.08.2004 набрало законної сили, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто борг на користь КП «Черкаситеплокомуненерго» у солідарному порядку в сумі 2030,59 грн та на користь держави 51 грн державного мита ( а.с.16).

Також згідно рішення (заочного) Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.09.2005 у справі № 2-4004-2005 року, яке 21.10.2005 набрало законної сили, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто борг на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» у солідарному порядку в сумі 2097,73 грн та на користь держави 51 грн державного мита ( а.с. 15).

З тексту листа Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за вих. № 15796 від 18.06.2019, виконавчі провадження № 6195196,6195495,6195282, які перебували на виконанні у відділі про стягнення коштів з ОСОБА_2 , 30.11.2009 були завершені на підставі п.10 ч.І ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та були направлені до Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ для подальшого виконання за підвідомчістю ( а.с. 19).

Згідно листа Соснівському ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 06.09.2021 № 6560813.24-31 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 18845062 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-4004 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 2030, 59 грн, та виконавче провадження № 18846070 зі примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-2591 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 2097,73 грн.

Також, на виконанні у Соснівському ВДВС у м. Черкаси перебувало виконавче провадження № 18844842 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-4004 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 2097,73 грн, та виконавче провадження № 18843498 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-2591 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 2030,59 грн.

Постанова АА 9622356 від 18.08.2009 Придніпровського ВДВС ЧМУЮ, на підставі якої виникли записи про обтяження №9037876, 9037880 у відділі відсутня (а.с. 17-18).

Згідно відповіді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2021 за вих.№ №1.5/97/21-Вих, відповідно до обліково-статистичних даних за 2004-2005 роки цивільних проваджень відносно ОСОБА_2 на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси не надходило ( а.с. 20).

12.02.2014 за вих. № 11/86-51 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР» на адресу Центрального Відділу ДВС управління юстиції м. Черкаси була направлена заява про повернення виконавчого листа № 2-2591-04 згідно рішення від 15.07.2004, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь підприємства боргу в сумі 3502,00 грн, у тому числі 30,00 грн витрат на ІТЗ, у зв`язку з погашенням боргу (а.с. 48).

05.03.2018 за вих. № 11/103 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР» на адресу Центрального Відділу ДВС управління юстиції м. Черкаси була направлена заява про повернення виконавчого листа № 2-4004-05 згідно рішення від 27.09.2005, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь підприємства боргу в сумі 2299,75 грн, у тому числі 30,00 грн витрат на ІТЗ, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 49).».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 577/4541/20 від

19.01.2022, Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З урахуванням викладеного, адвокат Кучер Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки накладений арешт унеможливлює розпорядження нерухомим майном, що призводить до порушення такою постановою прав заявника.

21 травня 2024р. адвокатом Кучер Ю.В. отримано відповідь від Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зі змісту якої вбачається відмова у знятті арешту, та зазначено, що такий арешт може бути знято за рішенням суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 18.08.2009 року) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження. Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 18.08.2009 року) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 18.08.2009 року) у всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не згадати закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону №1404-УІІІ, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення(поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст.452 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Шап та інші проти Турції» (скарги № 19620/05, 41487/05, 17613/08 и 19316/08) від 05.03.2019 року, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння майном).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності скаржника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-181 бОсв 19).

Оскільки накладений на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 арешт унеможливлює розпорядження власністю, що призводить до порушення оскаржуваною постановою прав ОСОБА_1 , скарга підлягає до задоволення шляхом, зняття арешту з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника АА 962355 від 18.08.2009 Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 9037876 та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника АА 962355 від 18.08.2009 Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 9037876 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: С.Є. Токова