П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 561/1434/23

Провадження № 22-ц/4815/335/24

Головуючий у Зарічненському районному суді

Рівненської області: суддя Зейкан Н.М.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

поза межами судового засідання 13 листопада 2023 року

в смт. Зарічне Вараського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Локницька об`єднана територіальна громада Вараського району Рівненської області;

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Локницької об`єднаної територіальної громади про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Локницької об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області (далі Локницька ОТГ), в якому просив: 1) визнати бездіяльність Локницької ОТГ та зобов`язання її надати відповідь на лист ОСОБА_1 від 01 вересня 2023 року; 2) визнати незаконною відмову Локницької ОТГ в перевезенні дітей шкільним автобусом з с. Прикладники до навчального закладу с. Морочне; 3) зобов`язати Локницьку ОТГ перевозити дітей шкільним автобусом з с. Прикладники до навчального закладу с. Морочне; 4) стягнути з Локницької ОТГ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 000 гривень 5) стягнути з Локницької ОТГ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень. Мотивуючи свої вимоги, зазначав про те, що його сім`я проживає в с. Прикладники Варського району Рівненської області, а двоє з чотирьох його дітей бажають навчатися в Морочненському ліцеї, що в с. Морочне Вараського району. Однак Локницька ОТГ відмовляється забезпечити переїзд дітей шкільним автобусом до ліцею та жодної відповіді з цього приводу позивачу не надає. Така протиправна поведінка щодо позивача та членів його сім`ї завдала йому моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, а також зумовила до матеріальних витрат, які виникли через те, що він за власні грошові кошти та особистим транспортним засобом змушений забезпечувати можливість відвідувати дітьми ліцей.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що цей спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу позивачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на її незаконність та необґрунтованість, яка полягала в порушенні норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав, що відповідно до п.1 ч.1 ст. КАС України предметом оскарження повинно бути рішення суб`єкта владних повноважень, тобто письмової форми, однак у спірних правовідносинах відповідач будь-якого рішення не приймав. Крім того, не надав офіційної відповіді на лист позивача з приводу відмови забезпечити підвезення до місця навчання та у зворотному напрямку до місця проживання його дітей, чим порушив вимоги Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР).

З наведених підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось в ухвалі Рівненського апеляційного суду від 24 січня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; (п. 1 ч.1 ст. 19 КАСУ України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч.1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відносить публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Щодо терміну "владні управлінські функції", то зміст поняття "владні" полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а "управлінські функції" - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Так, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон №393/96-ВР. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із положеннями ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до вимог ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно із ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожен з громадян має гарантоване право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити доводи скарги, невідкладно вжити заходів щодо відновлення порушених прав, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням, надати мотивовану відповідь у строки встановленні статтею 20 Закону № 393/96-ВР та повідомити особу про наслідки розгляду.

При цьому, аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема положення статті 15, можна зробити висновок, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст указаного зобов`язання орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Відповідно до ч. 1-3, п. 2 ч. 6 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Тобто на спір, предметом якого є протиправність дій, бездіяльність, рішення відповідного суб`єкта при розгляді поданих в порядку Закону №393/96-ВР заяв поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Разом з тим згідно з ч.ч. 1 та 5 ст. 8 Закону України "Про повну загальну середню освіту" територіальну доступність повної загальної середньої освіти забезпечують у межах повноважень органи державної влади та органи місцевого самоврядування шляхом, зокрема, підвезення учнів та педагогічних працівників до закладу освіти і у зворотному напрямку. Підвезення до закладу освіти (місця навчання, роботи) та у зворотному напрямку (до місця проживання) учнів і педагогічних працівників забезпечують органи місцевого самоврядування за рахунок місцевих бюджетів шкільними автобусами.

Спір з органом місцевого самоврядування з приводу неналежного виконання ним обов`язку з забезпечення підвезення до закладу освіти учнів підлягає розгляду також в порядку адміністративного судочинства.

З приводу вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вони зі змісту пред`явленого позову не є самостійними приватноправовими вимогами, а похідні від вимог публічно-правового характеру та залежать від їхнього вирішення по суті адміністративним судом.

Отже, існуючі спірні правовідносини підлягають вирішенню адміністративним судом, а оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Всупереч доводам автора апеляційної скарги юрисдикція адміністративних судів поширюється не виключно на оскарження рішень суб`єкта владних повноважень з матеріальною складовою, а й на дії чи бездіяльність пасивну форму поведінки, яка може виражатися в нематеріальній формі.

Тим паче, визначення юрисдикції не залежить від форми вираження суб`єктом владних повноважень своїх рішення, дій чи бездіяльності.

Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків