Провадження № 2/522/2026/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Сировій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат у розмірі 338990,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 08.10.2010 року ОСОБА_1 призначена пенсія (пенсійна справа №05) відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно особистої заяви ОСОБА_1 від 04.12.2021 року (вх.№2610/8) в зв`язку з переходом на пенсії по лінії Міністерства оборони, виплата пенсії по пенсійні справі №05 була припинена з 01.03.2021 року. Згідно особистої заяви від 16.12.2020 року по лінії Міністерства оборони ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності, як звільненому зі служби військовослужбовцю згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа №).

08.10.2021 року по пенсійній справі №05 проведено оцифрування електронної пенсійної справи, при переведенні паперової справи в електронну, автоматично з 01.11.2021 року виплата пенсії була поновлена.

З урахуванням вищевикладених фактів, Головним управлінням винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 10.04.2023 року №1426, та яка станом на даний час відповідачем добровільне не повернута.

В результаті отримання ОСОБА_1 одночасно двох видів пенсій по пенсійним справам №05 (як «цивільний» пенсіонер) та № (як «військовий» пенсіонер) утворилась переплата в сумі 338990,00 грн, про необхідність відшкодування якої були надіслані листи №1500-0504-8/44683 від 13.04.2023 року та №1500-0504-8/48756 від 24.04.2023 року, але до теперішнього часу добровільне відшкодування коштів не здійснюється, погодження або заперечення щодо погашення суми переплати від ОСОБА_1 до Головного управління не надходили.

На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 338990,00 грн та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30 листопада 2023 року відповідачем до суду надані письмові пояснення по справі, в яких він не погоджується з позовними вимогами, оскільки зловживань з його боку, як пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних н виявлено. Крім того зазначає, що з 2010 року позивач не виконує кілька судових рішень про здійснення відповідачу інших соціальних виплат, тобто сам відверто демонструє нехтування нормами закону. Отримуючи виплати, відповідач не виявляв недоброчесності, оскільки вважав їх виплатами згідно наведених вище судових рішень та досі має визнане судом право на отримання значно більших сум по виплаті пенсії, яке не реалізовано з вини позивача. До того ж, посилаючись на Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зазначає, що через допущену помилку територіального органу Пенсійного фонду України при обрахунку пенсії, надміру виплачені кошти не можуть бути стягнуті із пенсіонера.

В судовому засіданні, призначеному на 15 жовтня 2024 року, відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених раніше в письмових поясненнях, вказував, що Пенсійним фондом йому нараховано неправильно суму пенсії. Представник позивача до суду не з`явився, про дату, ас і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку, однак від представника позивача 15.10.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09 липня 2003 року перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області, який згідно із заявою № 2610/8 від 05 лютого 2021 року звернувся до Пенсійного фонду щодо припинення йому виплати трудової пенсії по інвалідності, яку він отримував після призначення в Управлінні Пенсійного Фонду України в Приморському районі міста Одеси, надіслання довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області та на підставі ст. 6 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (№1788-ХІІ), з метою реалізації його права вибору пенсії, просив призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ).

Згідно Рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік № 1426 від 10 квітня 2023 року (особовий рахунок за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ) сума переплати складає 338990,00 гривень згідно із довідкою відділу опрацювання документації №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області утворилась за період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року. Відповідачу 13.04.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надіслано лист, яким повідомлено про виникнення переплати пенсії та було запропоновано повернути кошти на розрахунковий рахунок управління, які до теперішнього часу не повернуто.

В обґрунтування позову, представник позивача посилається на норму ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа №686/26486/14-а) зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями.

Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Особа, відповідно до ст. 1212 ЦК України, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже відповідно до ст. 1215 ЦК України пенсія підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка.

Разом з тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має програмний характер і допущена під час автоматичного розрахунку/перерахунку пенсії. А невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних розрахунку пенсії не можна вважати рахунковою помилкою.

Таким чином, позивач не надав до суду будь-які докази наявності вини чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії та до позовної заяви не надано належні та допустимі докази вчинення відповідачем неправомірних дій для отримання незаконно збільшеного розміру пенсії.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що підстави для стягнення надмірно виплачених коштів відсутні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.1212, 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.12, 13,19,81,82,89,141, 211,258-259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю. Б. Свячена

15.10.24