К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року місто Київ

справа № 760/21853/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/540/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Українця В.В. від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Інтергума" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки.

Позов обґрунтовано тим, що 13 серпня 2020 року наказом № 08-05 вона була звільнена з посади менеджера з адміністративної діяльності ТОВ "Інтергума".

Посилаючись на те, що при звільненні ТОВ "Інтергума", не повернуло трудову книжку, позивач просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки працівнику, починаючи з дати звільнення по день ухвалення судового рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що вина ТОВ "Інтергума" в затримці видачі позивачу трудової книжки відсутня, тому у відповідача не виник обов`язок виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з затримкою видачі трудової книжки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що наявний у матеріалах справи наказ № 08-05 від 13 серпня 2020 року, не є належним доказом звільнення позивача із займаної посади у розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування, так як позивач ніколи не займала у ТОВ "Інтергума" посаду менеджера з адміністративної діяльності, тому, вважає, недопустимими всі інші докази по справі. Також скаржник звертає увагу суду на те, що відповідачем не було виконано обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 47 КЗпП України та пунктом 4.2 Інструкції в частині видачі позивачу трудової книжки в день звільнення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Інтергума" - Мічуріна О.В. зазначає, що 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 була присутня на робочому місці та ознайомлена із наказом № 08-05 від 13 серпня 2020 року про звільнення та про необхідність отримання своєї трудової книжки, однак відмовилася як від підпису про ознайомлення із наказом про звільнення, так і від отримання трудової книжки. Факт присутності позивача на робочому місці виключає обов`язок відповідача надсилати йому письмове повідомлення щодо необхідності отримати трудову книжку. При цьому пересилання трудової книжки поштою також у даному випадку виключено, оскільки відповідної письмової згоди позивачем не надавалося. У совою чергу, ТОВ "Інтергума" як роботодавець вживав необхідні заходи та створив належні умови для отримання документів працівником, яка діючи на власний розсуд, свідомо відмовилася від їх отримання без поважних причин. Крім того, законність звільнення позивача вже була предметом розгляду в межах справи № 760/18472/20.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що наказом директора ТОВ "Інтергума" Бункевича О.В. від 29 липня 2011 року № 48 ОСОБА_1 зараховано на посаду головного менеджера з 1 серпня 2011 року (а.с.4).

Наказом ТОВ "Інтергума" № 08-05 від 13 серпня 2020 року позивача звільнено з посади менеджера з адміністративної діяльності з 13 серпня 2020 року за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України (а.с.5).

ОСОБА_1 ознайомитися з наказом про звільнення та отримати трудову книжку відмовилась, про що 13 серпня 2020 року було складено відповідний акт (а.с. 28).

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ознайомитись з наказом та отримати свою трудову книжку, 19 серпня 2020 року (фактично) ТОВ "Інтергума" було направлено на адресу позивача копію зазначеного наказу та лист з повідомленням про можливість отримати трудову книжку (а.с. 29-30). Зазначений лист отриманий позивачем 20 серпня 2020 року, що підтверджується трекінгом "Укрпошта" (а.с. 31).

При звільненні ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату за період з 1 серпня 2020 року по 13 серпня 2020 року включно та компенсацію за невикористані дні відпустки, що підтверджується розрахунковим листком за серпень 2020 року, листом нарахування відпустки № ОО000000023 від 13 серпня 2020 року та відомістю розподілу виплат ТОВ "Інтергума" від 13 серпня 2020 року, завіреною АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 32-34).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, у справі № 760/18472/20,у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Інтергума" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, стягнення коштів, відмовлено (а.с.36-44).

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року змінено. Доповнено резолютивну частину реченням такого змісту: "Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з адміністративної діяльності ТОВ "Інтергума" на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, з 13 серпня 2020 року на 15 серпня 2020 року". У іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2021 року залишено без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати

працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже відповідальність роботодавця за затримку видачі трудової книжки настає за наявності сукупності обставин, наведених у частині 5 статті 235 КЗпП України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності вини роботодавця у невидачі трудової книжки, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаною із наказом про своє звільнення з 13 серпня 2020 року (в подальшому дата змінена на підставі судового рішення на 15 серпня 2020 року), відмовилась від його отримання, а також від отримання трудової книжки; на письмову пропозицію роботодавця отримати трудову книжку не відреагувала.

Суд апеляційної інстанції погоджується, що встановлені у цій справі обставини свідчать про відсутність умисних винних дій (бездіяльності) роботодавця у затримці видачі трудової книжки у розумінні положень частини 5 статті 235 КЗпП України, тому висновок суду про те, що затримка видачі трудової книжки відбулася не з вини роботодавця, є правильним.

Право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі.

Судом першої інстанції надана оцінка діям обох сторін з урахуванням балансу прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. Більше того, під час розгляду справи № 760/18472/20, предметом якої було вирішення питання щодо законності звільнення ОСОБА_1 , судами всіх інстанцій встановлено, що позивач відмовилася від отримання трудової книжки.

Отже, не реалізація працівником свого права на отримання трудової книжки у день звільнення, відсутність доказів вини роботодавця у невиконанні обов`язку по видачі трудової книжки працівнику унеможливлює покладення на останнього відповідальності у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності займаної посади ОСОБА_1 та посади з якої її було звільнено є безпідставними, оскільки, законність її звільнення вже було предметом розгляду справи № 760/18472/20, де суди констатували правомірність дій роботодавця.

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність ОСОБА_1 на робочому місці в день звільнення та не направлення відповідачем в цей день листа із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки спростовуються як встановленими обставинами у цій справі, так і у справі № 760/18472/20.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: