Провадження № 22-ц/4808/1279/24
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2024 року під головуванням судді Татарінової О.А. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Батько неповнолітніх дітей ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона є одинокою багатодітною мамою.

Їй призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї.

З початку 2022 року її стан здоров`я сильно погіршився, що призвело до відсутності об`єктивної можливості працевлаштування. Станом на сьогодні вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 15.10.2023 отримує пенсію за віком. Однак цих коштів, що отримуються з виплат, недостатньо для утримання чотирьох неповнолітніх дітей та забезпечення належного для них рівня життя й належних умов проживання. Вона немає жодних додаткових доходів та заробітку, окрім виплати пенсії за віком та соціальної допомоги на дітей. Зважаючи на це, виникає необхідність в утриманні неповнолітніх дітей родичами чи іншими особами.

У неї також є повнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Він є здоровим, працездатним, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, матеріально забезпеченим, оформлений фізичною особою-підприємцем, починаючи з 01.06.2022, та займається підприємницькою діяльністю у сфері роздрібної торгівлі напоями в спеціалізованих магазинах, в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, діяльністю ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Також він не зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, веде здоровий спосіб життя, доброякісно виконує обов`язки старшого повнолітнього брата по вихованню дітей, на його утриманні немає інших осіб.

Вважає, що саме ОСОБА_2 здатен створити усі умови для повноцінного та гармонійного розвитку, проживання, виховання дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що відповідає принципам найкращих інтересів дітей.

Посилаючись на те, що вона самостійно не має змоги утримувати дітей та забезпечити належний рівень їх життя, а тому участь повнолітнього брата у його забезпеченні є вкрай необхідною, а відповідач має достатній рівень доходів, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі половини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що аліментні зобов`язання на утримання малолітніх, неповнолітніх братів чи сестер можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв`язок; вік; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; відсутність чоловіка, дружини, батьків, які відповідно з правилами СК України зобов`язані в першу чергу утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність умов, визначених ч. 1 ст. 176 СК України, які породжують аліментний обов`язок відповідача щодо утримання його неповнолітніх братів та сестер. Однак у цій справі наявні всі необхідні умови для виникнення у малолітніх, неповнолітніх братів та сестер ОСОБА_2 на отримання аліментів від останнього, як повнолітнього брата.

Зокрема, родинний зв`язок відповідача та позивачки було встановлено судом першої інстанції при розгляді цієї справи.

Також судом було встановлено факт наявності в позивачки ще одного повнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Однак він на цей час перебуває за кордоном і не підтримує жодного контакту як з самою позивачкою, так і з його братами та сестрами. Таким чином, позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів до свого іншого повнолітнього сина.

Позивачка на час розгляду справи не працювала, однак щомісячно отримувала соціальну допомогу на дітей по втраті годувальника у розмірі 3 470 грн, що, зокрема, свідчить про відсутність чоловіка (батька) малолітніх, неповнолітніх дітей, який відповідно до норм сімейного законодавства повинен в першу чергу утримувати дітей. Також позивачці надходила соціальна допомога малозабезпеченої сім`ї у розмірі 13 925,85 грн та пенсія за віком у розмірі 3 560 грн.

На цей час матеріальне становище позивачки погіршилось, адже згідно довідки державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї призначена виплачувалась в період з 01.01.2024 по 30.06.2024.

Отже, станом на час розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення державна допомога у розмірі 13 925,85 грн уже не виплачувалась, про що зазначала сама позивачка під час розгляду справи, а отже її дохід значно зменшився через припинення виплати соціальної допомоги.

З огляду на інформацію про доходи позивачки, на які вона повинна утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей, можна дійти висновку, що на цей час щомісячно вона сумарно отримує 7 030 грн.

Аналізуючи потребу неповнолітніх дітей в утриманні, суд виходить із забезпеченості останніх прожитковим мінімумом, відповідно до основних соціальних гарантії, закріплені у ч. 3 ст. 46 Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: дітей віком до 6 років 2 563 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн.

Аналізуючи вказані норми законодавства та доходи позивачки на щомісячне утримання її чотирьох неповнолітніх дітей, сумарно мало б вистачати 12 151 грн, які у неї відсутні.

Це доводить, що позивачка неспроможна самостійно утримувати та матеріально забезпечувати своїх чотирьох малолітніх та неповнолітніх дітей. Саме тому участь повнолітнього брата у забезпечення належного рівня життя дітям є вкрай необхідною.

Відповідач не перебуває у зареєстрованому шлюбі та є здоровим і матеріально забезпеченим, має достатній рівень доходів, у на нього утриманні немає інших осіб, а тому має можливість утримувати неповнолітніх братів та сестер до їхнього повноліття.

Відповідач не заперечує, щоб суд визначив розмір аліментів, який він буде сплачувати щомісячно. Тобто відповідачем фактично було визнано позовні вимоги до нього.

Враховуючи що відповідач визнав позов, що у даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд з урахуванням положень ст. 206 ЦПК України мав задовольнити позовні вимоги. Проте обставина визнання позову відповідачем всупереч приписам вказаної норми була судом першої інстанції безпідставно проігнорована.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, а 25.09.2024 подав апеляційному суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що він повністю визнає заявлені у позові вимоги і не заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 21.04.1999 (а.с.11).

ОСОБА_3 , батьками якого зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_2 від 21.08.2021 (а.с.16).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_3 від 13.08.2008, ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_6 , батьками якого зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 07.03.2012, строк якого продовжено до 30.07.2026, вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с.20).

Згідно копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_5 від 22.02.2013, ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.14).

ОСОБА_5 , батьками якої зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серія НОМЕР_6 від 20.08.2021 (а.с.13).

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 від 12.01.2022 (а.с.12).

Відповідно до довідки, виданої Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 15.02.2024 ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу малозабезпеченої сім`ї з 01.01.2024 по 30.06.2024 у розмірі 13 925 грн. 85 коп. на місяць (а.с.21).

Згідно довідки №5850 від 28.03.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.А.Головатого, 14 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.23).

З довідки начальника відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) ГУПФУ в Івано-Франківській області від 22.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (ВОГ №6) та з 15.10.2023 отримує пенсію за віком (мати 5 і більше дітей) (а.с.22).

Відповідно до Консультативного висновку ендокринолога КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 02.05.2024 року ОСОБА_1 встановлено діагноз Е11.9 інсулінозалежний цукровий діабет без ускладнень (а.с.24).

Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 267 СК України передбачено, що повнолітні брати, сестри зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги і якщо вони не мають батьків, чоловіка, дружини або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання малолітніх, неповнолітніх сестер можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв`язок; вік; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; відсутність чоловіка, дружини, батьків, які відповідно з правилами СК України зобов`язані в першу чергу утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.

Якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в ч. 1 ст. 267 СК України, аліментний обов`язок не виникає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що крім відповідача ОСОБА_2 у позивачки також є ще один повнолітній син ОСОБА_8 , 1995 року народження. Позивачка не працює, однак щомісячно отримує соціальну допомогу на дітей по втраті годувальника у розмірі 3 470 грн, соціальну допомогу малозабезпеченої сім`ї у розмірі 13 925,85 грн та пенсію за віком у розмірі 3 560 грн. Відповідач проживає з матір`ю та неповнолітніми братами та сестрами, періодично купляє продукти харчування та дає грошові кошти матері на продукти харчування. В той же час, позивачкою не надано суду належних доказів того, що вона з поважних причин не може надавати своїм неповнолітнім дітям належного утримання. Підстав вважати, що наявне у позивачки захворювання перешкоджає працевлаштуванню останньої не встановлено.

Суд першої інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи при аналізі потреби в утриманні неповнолітніх дітей із їх забезпеченості прожитковим мінімумом відповідно до основних соціальних гарантій, закріплених у ч. 3 ст. 46 Конституцією України та законами України, дійшов правильного висновку про відсутність умов, визначених в ч. 1 ст. 267 СК України як таких, що породжують аліментний обов`язок відповідача щодо утримання його неповнолітніх братів та сестер і про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Аналізуючи потребу неповнолітніх дітей в утриманні, суд першої інстанції врахував, що Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 N 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: дітей віком до 6 років 2 563 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що у цій справі наявні всі необхідні умови для виникнення у малолітніх, неповнолітніх братів та сестер ОСОБА_2 на отримання аліментів від останнього, як повнолітнього брата.

Судом встановлено, що рівень матеріального забезпечення позивачки, яка відповідно до СК України зобов`язана в першу чергу утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх дітей, є більшим від прожиткового мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн на кожну дитину.

Таким чином за відсутності умов, необхідних для виникнення у малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер, такий аліментний обов`язок у відповідача не виникає.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що позивачкою не надано суду належних доказів, що вона з поважних причин не може надавати своїм неповнолітнім дітям належного утримання та про відсутність підстав вважати, що наявне у позивачки захворювання перешкоджає її працевлаштуванню.

Не підтверджені будь-якими доказами доводи апелянта, що на час розгляду справи державна допомога у розмірі 13 925,85 грн позивачці не виплачувалась. Посилання на довідку від 15.02.2024, згідно якої державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї призначена в період з 01.01.2024 по 30.06.2024, не вказують на існування таких обставин.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно п. 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632) державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, а також іншим малозабезпеченим сім`ям у випадках, установлених законом, які з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає необхідні документи.

Абзацом 8 п. 5 Порядку визначено, що для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію.

Таким чином не заслуговують не увагу посилання апелянта на те, що дохід позивачки значно зменшився через припинення виплати соціальної допомоги, оскільки отримання такої виплати залежить виключно від подання нею як представником малозабезпеченої сім`ї нових заяви та декларації для її призначення на наступний строк.

Крім того, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, то існування обставин для їх стягнення необхідно доводити на час пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не тільки визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) та від 25 травня 2022 року справа № 675/2136/19 (провадження № 61-2251св22).

Враховуючи відсутність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх братів на сестер відповідача, не заслуговують на увагу посилання апелянта, що суд з урахуванням положень ст. 206 ЦПК України мав задовольнити позовні вимоги, а також відсутні підстави для прийняття визнання відповідачем позову.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування або зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянтку.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у цій справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин