ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/24689/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1911/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Мельник Я.С., Матвієнко Ю.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року клопотання відповідача про надання строку на примирення подружжя задоволено, провадження у справі зупинено та надано сторонам строк три місяці для примирення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги її категоричне заперечення щодо надання строку для примирення, а також те, що наявність у сторін судового процесу однієї адреси реєстрації місця проживання не вказує та не підтверджує ту обставину, що сторони проживають разом.

При цьому, зауважує, що оскільки поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, суд першої інстанції при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства повинен був застосувати положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб, а також заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

За вказаних обставин, позивач вважає, що висловлена нею у позовній заяві категорична незгода на примирення була безпідставно неврахована судом першої інстанції, а його ухвала про зупинення провадження суперечить вимогам ст. 24 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 14.12.2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, позивач зазначав, що через відсутність взаєморозуміння, різні характери спільне життя у сторін не склалося, вони з червня 2021 року не проживають разом, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільне господарство.

За вказаних обставин, позивач просив суд не надавати сторонам строк для примирення та розірвати укладений між ними шлюб.

Заперечуючи щодо розірвання шлюбу, відповідачем було подано до суду заяву про надання строку на примирення тривалістю шість місяців, яка мотивована тим, що він проживає разом із позивачем та підтримує сімейні стосунки.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував підстави для розірвання шлюбу, викладені у позові, а також вищевказані пояснення відповідача, у зв`язку з чим дійшов висновку, що можливість збереження сім`ї не втрачена і їм має бути наданий строк на примирення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, подружжя має дитину, а причини, зазначені в позовній заяві позивачем, не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю 3 місяці та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, що є обов`язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення факту на примирення, яке є неможливим, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: