Справа № 211/967/24
Провадження № 4-с/211/10/24
У Х В А Л А

про повернення скарги

20 лютого 2024 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на дії Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач: ОСОБА_2 , -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою та просить суд визнати неправомірним та незаконним розрахунок заборгованості по аліментах у ВП №43443482, на підставі якого винесено постанову державного виконавця від 20.12.2023 про накладення штрафу на нього за несплату аліментів, та скасувати його; визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця від 20.12.2023 про накладення штрафу на нього за несплату аліментів у ВП №43443482 та постанови про арешт коштів від 20.12.2023 ВП №43443482; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження №43443482 протягом місяців з дня повного погашення заборгованості по аліментах та зобов`язати привести виконавче провадження у відповідність до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024, справу №211/967/24, було розподілено головуючому судді Ніколенко Д.М.

Ухвалою суду від 14.02.2024 скаргу було залишено без руху з пропозицією усунути зазначені в ухвалі недоліки.

19.02.2024 до суду надійшла уточнена скарга, недоліки скарги було частково усунуто, лише не конкретизовано, дії якого державного виконавця оскаржуються скаржником. Також у скарзі скаржник щодо поважності пропуску строку подання скарги вказує на те, що він, перебуваючи у короткостроковій відпустці у період з 16.01.2024 по 24.01.2024, написав заяву до органів ДВС та у відповідь на заяву отримав постанову про накладення штрафу 23.01.2024.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На сьогодні в законодавстві немає чіткої норми, яка б визначала поняття «поважна причина», її загальні ознаки. Також немає переліку поважних причин чи певного кола обставин, які можна вважати достатньою підставою для поновлення пропущених процесуальних строків.

Натомість законодавець передбачив, що причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів. Така оцінка відбувається з дотриманням норм ст. 89 ЦПК України, яка встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, ч. 1 ст. 127 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Разом з тим, причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

Як слідує з матеріалів скарги, скаргу з додатками для направлення до суду подано представником скаржника за довіреністю Кашпур М.В. до відділення Нової пошти 12.02.2024. До суду скарга надійшла 13.02.2024, тобто строк подання скарги було пропущено на 11 днів, оскільки останнім днем оскарження є 01.02.2024. Також представником скаржника не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, оскільки судом достовірно було встановлено, що скаржник отримав постанову державного виконавця 23.01.2024.

Також треба зауважити, як вбачається з матеріалів скарги, скарга від 12.02.2024 та уточнена скарга від 19.02.2024 підписана скаржником ОСОБА_1 . Однак, зі слів самого скаржника він перебував у короткостроковій відпустці у період з 16.01.2024 по 24.01.2024. Тоді незрозуміло, яким чином він підписав вказані скарги. Також додана до скарги копія довіреності на ім`я ОСОБА_3 свідчить, що підписи ОСОБА_1 у скаргах та у довіреності істотно відрізняються.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що підстави, вказані скаржником в уточненій скарзі, слід визнати неповажними, у зв`язку з чим скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. 447, 449 ЦПК України, суд -

постановив:

скаргу ОСОБА_1 на дії Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач: ОСОБА_2 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику та його представнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 лютого 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко