ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 953/510/24

провадження № 22-ц/818/2345/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року у складі судді Власової Ю.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулось суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 травня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № (надалі - Кредитний договір). Згідно з п. 1.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4695004, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах , встановлених договором. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, Паспорт кредиту № 4695004 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4695004 та Кредитного договору № від 12 травня 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 112 812,03 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту (п.4.), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до умов Договору Факторингу № 171221 від 17.12.2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, Позивач є Новим кредитором Боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 12 травня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги. Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Разом із тим повідомляємо, що умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 13.11.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № від 12 травня 2020 року, становить 51 242 грн. 72 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 3484 грн. 22 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 535 грн. 38 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 223 грн. 12 коп. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками (надаються в додатку). Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору № від 12 травня 2020 року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 рокупозовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» суму заборгованості за кредитним договором № від 12.05.2020 що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 13.11.2023 становить 51242 грн 72 коп.та судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно встановлені обставини у справі та зроблені висновки, що не відповідають фактичним обставинам у справі та вимогам закону.

Посилається на те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на умовах Кредитного договору, було надано суму грошових коштів у розмірі 112 812,03 грн про що між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договору № від 12.05.2020 року. У паспорті кредиту № 4695004, який є невід`ємною частиною кредитного договору № від 12.05.2020 року, визначений графік та граничний термін внесення грошових коштів, відповідно до якого граничний термін внесення суми є: 12.05.2020; 15.07.2020; 15.09.2020; 16.11.2020; 15.01.2021; 15.03.2021; 15.04.2021; 17.05.2021; 15.06.2021; 15.07.2021; 16.08.2021; 15.09.2021; 15.10.2021; 15.11.2021; 15.12.2021; 17.01.2022; 15.02.2022; 15.03.2022; 15.04.2022; 16.05.2022; 15.06.2022; 15.07.2022;

15.08.2022; 15.09.2022; 17.10.2022; 15.11.2022; 15.12.2022; 16.01.2023; 15.02.2023; 15.03.2023; 18.04.2023; 15.05.2023. Відповідачем було здійснено останній платіж для повернення коштів 15.02.2022 року, він вніс грошову суму за користування кредитом згідно графіку платежів, які встановив Кредитодавець (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»), що підтверджує належне виконання ним свого зобов`язання. Відтак, відповідач вніс грошову суму за користування кредитом згідно графіку платежів, які встановив Кредитодавець (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та повернув кредитні кошти у повному обсязі. Позичальникам, чого здійснено не було. Відтак, позивач, не отримав жодного повідомлення від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», в якому б містилась інформація про відступлення ним прав вимоги. Посилається на Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування», Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та зазначає, що навіть припустивши, що ОСОБА_1 прострочив сплату кредиту, кредитодавецеві заборонено здійснювати нарахування неустойки (штраф, пеню) та інші платежі, але Позивачем дану норм матеріального права було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст.369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 71 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 51242,72 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 12 травня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № (надалі - Кредитний договір).

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4695004, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, Паспорт кредиту № 4695004 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4695004 та Кредитного договору № від 12 травня 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 112 812,03 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту).

Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.

Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту (п.4.), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до умов Договору Факторингу № 171221 від 17.12.2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, Позивач є Новим кредитором Боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 12 травня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами.

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги. Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.

Згідно з даними наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору та виписками по особовому рахунку відповідача умови Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 13.11.2023 року заборгованість позичальника за Кредитним договором становить 51 242 грн 72 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 3484 грн 22 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 535 грн 38 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 223 грн 12 коп ( а.с. 50 73).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Зважаючи, що відповідачем належним чином не виконано умови Кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, її розмір не спростовано, свого контр розрахунку заборгованості не надано, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про незаконність рішення суду у зв`язку із не застосуванням судом до спірних правовідносин вимог пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, оскільки звертаючись до суду з позовом Банк просив стягнути заборгованість за Кредитним договором що становить 51 242 грн 72 коп., та складається з заборгованості по тілу кредиту, по річним процентам та по щомісячним процентам. Вимог про стягнення штрафних санкцій які підлягають списанню відповідно до Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України позивачем заявлено не було.

Тому вимоги Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Судова колегія звертає увагу, до «інших платежів», які підлягають списанню Банком відноситься комісія за обслуговування кредитом.

Разом з тим, ні підтвердження посилань про повернення коштів в повному обсязі ОСОБА_1 суду не надано та матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання по сплаті кредиту. Сам по собі факт збройної агресії Росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів.

Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом».

Банком пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить, а тому підстав для відмови у позові у зв`язку з положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»" не вбачається.

Доводи апеляційної скарги та посилання на Закон України «Про споживче кредитування» ч. 6 до Розділу ІVПрикінцевих та перехідних положень не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до цієї частини встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056 - 1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Відповідно до паспорту кредиту № 4695004 процентна ставка була є фіксованою та погодженою, а тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги ст. 1056-1 ЦК України.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.11. 2024

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук