Справа № 408/685/19-ц
Провадження № 2-в/0186/46/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м.Шахтарське.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи Біловодського районного суду Луганської області №408/685/19-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла справа про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи Біловодського районного суду Луганської області №408/685/19-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року, оскільки судове провадження було втрачено.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року було відкрито провадження по вищевказаній справі, зобов`язано учасників судового провадження направити до суду в строк до 04 листопада 2024 року належним чином завірені копії всіх наявних у них письмових доказів, процесуальних документів, що були предметом розгляду вказаної цивільної справи №408/685/19-ц.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином на офіційну юридичну адресу через електронну пошту та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України, представник заявника надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.488 Цивільного процесуального кодексу України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як зазначено у ст.490 Цивільного процесуального кодексу України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.5 ст.491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Згідно ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Судом встановлено, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року, в цивільній справі №408/685/19-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року, позовні вимоги були задоволені частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул. Єреванська, 1, , заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 березня 2011 року, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13 440,00 гривень, яка складається із: -боргу за кредитом в розмірі 13 440,00 гривень; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 березня 2011 року, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13 440,00 гривень, яка складається із: -боргу за кредитом в розмірі 13 440,00 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором № 228/2012-Р від 26 червня 2012 року, строк сплати якої настав за період до лютого 2016 року у сумі 16 675,09 гривень, яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 12705,18 гривень та відсотків за користування кредитом 3 979,91 гривень. В частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року відмовлено за необґрунтованістю.

Вказане рішення суду постановою Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишене без змін.

Станом на 04 листопада 2024 року Біловодський районний суд Луганської області цивільну справу №408/685/19-ц Першотравенському міському суду Дніпропетровської області не передавав.

Зазначена обставина дає підстави вважати про втрату матеріалів вказаної цивільної справи.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області має доступ до АСДС КП "Д-3" Біловодського районного суду Луганської області, до ОСК на справу №408/685/19-ц долучені копії процесуальних рішень суду.

Сторонам по справі запропоновано в строк до 04 листопада 2024 року надати суду всі наявні у них письмові докази та процесуальні документи, які були підставою для ухвалення рішення по справі №408/685/19-ц від 22 жовтня 2019 року.

На виконання вимог ухвали суду, представник АБ "Укргазбанк" надав суду копії наступних документів по справі №408/685/19-ц: кредитного договору №85/2011-Р від 13 липня 2011 року, розрахунку боргу, договору поруки №85/2011-Р/П 1 від 13 липня 2011 року, рішення суду та супроводжувального листа про направлення рішення суду позивачу по справі.

З метою відновлення втраченого судового провадження судом були досліджені відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, виявлено процесуальні документи, що містилися у втраченому судовому провадженні №408/685/19-ц Біловодського районного суду Луганської області.

Відповідно до ч.1 ст.494 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що досліджені документи, на думку суду, є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає за необхідне частково відновити втрачене судове провадження №408/685/19-ц.

Керуючись ст. 488, 490, 494 ЦПК України, -суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі за єдиним унікальним номером №408/685/19-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року та долучити до справи наступні документи цивільної справи №408/685/19-ц:

- кредитний договір №85/2011-Р від 13 липня 2011 року,

- розрахунок боргу по кредитному договору,

- договір поруки №85/2011-Р/П 1 від 13 липня 2011 року,

- супроводжувальний лист суду про направлення рішення суду позивачу по справі,

- ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 червня 2019 року про відкриття провадження в справі;

- ухвали Луганського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про залишення без руху апеляційної скарги, від 17 січня 2020 року про призначення справи до апеляційного розгляду, від 06 лютого 2020 року про витребування доказів та постанови (вступна та резолютивна частини) від 27 лютого 2020 року.

Відновити тексти процесуальних документів:

- рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року, наступного змісту:

" Державний герб України

Справа № 408/685/19-ц

2/408/973/19

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», представник позивача - Мартинюк Євген Володимирович до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.07.2011 та стягнути понесені витрати на сплату судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке.

13 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі за текстом Позивач) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 85/2011-Р, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 50400,00 грн. зі сплатою 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором 22,8% річних. Цей кредит разом зі сплатою процентів ОСОБА_1 зобов`язувалася повертати щомісячними платежами шляхом їх внесення згідно графіку погашення.

В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, цього ж дня, між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки згідно яких поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожен окремо з відповідачем ОСОБА_1 , зобов`язувалися солідарно відповідати перед Позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконують взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 18.01.2019 в загальній сумі 30125,09 грн., яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі 26145,18 грн.

-нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 3979,91 грн.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив.

Протягом встановленого строку відповідачі відзивів на позовну заяву до суду не надавали, про відкриття провадження були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 13.07.2011 було укладено кредитний договір № 85/2011-Р, за яким відповідач отримав грошові кошти у загальній сумі 50400,00 грн. під 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені 22,8% річних, з кінцевим строком погашення до 12 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до п. 3.1 Договору відповідач зобов`язувався погашати отриманий кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 672,00 гривень щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця.

Розрахунок заборгованості за договором № 141/2012-Р свідчить, що станом на 14.11.2018 у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 30125,09 грн., яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі 26145,18 грн.;

-нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. 3979,91 грн.

Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, тому позовні вимоги в частині стягнення нього заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Частинами першою і третьою статті 251ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що того ж дня, коли було укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , були відповідно укладені договори поруки № 85/2011-Р/П1 та № 85/2011-Р/П2, згідно яких поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо з відповідачем ОСОБА_1 , зобов`язувалися солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 50400,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі.

Згідно з пунктом 5.2. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо Кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору.

Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання зобов`язання.

Пунктом 3.1 кредитного договору № 85/2011-Р від 13.07.2011 встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 672,00 гривень щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця з останнім строком погашення 12 жовтня 2017 року.

Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З наданих позивачем виписок з особистих рахунків відповідача ОСОБА_1 вбачається, що до серпня 2014 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 29.10.2014. Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 серпня 2014 року (наступного дня після невнесення чергового платежу), відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по кредиту сплинув 11.08.2017. До серпня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам, а остання дата нарахування процентів 30.04.2015. Перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів почався з 11 серпня 2014 року (наступного дня після невнесення чергового платежу). Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по процентах сплинув 11 серпня 2017 року.

З позовом банк звернувся до суду 30 січня 2019 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що виникла за період з серпня 2014 по січень 2016 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору строку дії поруки, а стосовно вимоги стягнення заборгованості за процентами за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30.04.2015, то строк пред`явлення вимоги до поручителів щодо останнього платежу по процентах сплинув 01 травня 2018 року.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку її дії з вимогою щодо відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором

Разом з тим правовідносини з поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу строку дії поруки з моменту виникнення права вимоги за договором поруки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі за № 6-272 цс16.

Отже, вимоги позивача, щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми заборгованості за договорами поруки підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку пред`явлення вимоги встановленої п.5.2 договорів поруки. Враховуючи, що строком погашення чергового платежу є десяте число місяця наступного за звітним, то задоволенню підлягають вимоги позивача, щодо стягнення з другого та третього відповідача заборгованості зі сплати простроченого боргу за яким виникнув обов`язок до сплати починаючи з 11.02.2016 року, а саме: сума простроченого боргу - 13440,00 грн. (26145,18 12705,18 = 13440,00). Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку солідарного стягнення, як з боржника та поручителя.

Заборгованість зі сплати простроченої суми кредиту в розмірі 12705,18 грн. строк сплати якої настав до 01.02.2016 року стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул.. Єреванська, 1, , заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн., яка складається із:

-боргу за кредитом в розмірі 13440,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул.. Єреванська, 1, , заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн., яка складається із:

-боргу за кредитом в розмірі 13440,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул. Єреванська, 1, , заборгованість за кредитним договором № 228/2012-Р від 26.06.2012, строк сплати якої настав за період до лютого 2016 року у сумі 16675,09 грн., яка складається із:

-боргу за кредитом в розмірі 12705,18 грн.;

-відсотків за користування кредитом 3979,91 грн.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул.. Єреванська, 1, , понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку визначеному ст. 273 ЦПК України, та може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий:"

- постанови Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року наступного змісту:

"Державний герб України

Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.

Доповідач -Луганська В.М.

Справа № 408/685/19-ц

Провадження № 22-ц/810/1127/19

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря - Перишкіна Т.М.,

учасники справи

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року, ухваленого судом у складі судді Соболєва Є.О.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 85/2011-Р від 13 липня 2011 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу суму кредиту 50400,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, зі сплатою 22,8 % річних. Строк повернення суми кредитних коштів до 12 жовтня 2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договори поруки: договір поруки № 85/2011-Р/П 1 від 13 липня 2011 року, укладений між банком та ОСОБА_2 ; договір поруки № 85/2011-Р/П 2 від 13 липня 2011 року, укладений між банком та ОСОБА_3 , за умовами яких поручителі зобов`язалися в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, зв`язку з чим станом на 18 січня 2019 року виникла заборгованість у сумі 30125,09 грн, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року 3979,91 грн; заборгованість за кредитом 26145,18 грн.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за вказаним договором у сумі 30125,09 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за вказаним договором у сумі 30125,09 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011 року, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн., яка складається із боргу за кредитом в розмірі 13440,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011 року, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн., яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 13440,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором в сумі 16675,09 грн., яка складається із: боргу за кредитом в розмірі 12705,18 грн.; відсотків за користування кредитом 3979,91 грн.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року відмовлено за необґрунтованістю. Суд вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить суд апеляційної інстанції рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року в частині відмови позивачу в задоволенні вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позивача до поручителів в повному обсязі та стягнути з відповідачів судові витрати понесені скаржником, у зв`язку з поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до положень договорів поруки договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за договором. Оскільки зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням умов пунктів 5.1. та 5.2. договору поруки продовжують існувати.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

В судове засідання представник ПАТ АБ «Укргазбанк» не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в порядку передбаченому ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується в частині відмови щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року.

Рішення суду в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн.; стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованості за кредитним договором № 85/2011-Р від 13.03.2011, яка утворилась за період з лютого 2016 року по 18 січня 2019 року у сумі 13440,00 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованості за кредитним договором у сумі 16675,09 грн. не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача, до поручителів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в межах трирічного строку пред`явлення вимоги встановленої п.5.2 договорів поруки. З вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що виникла за період з серпня 2014 по січень 2016 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору поруки строку дії поруки, а стосовно вимоги стягнення заборгованості за процентами за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30.04.2015 року, то строк пред`явлення вимоги до поручителів щодо останнього платежу по процентах сплинув 01 травня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та ніким із сторін не оспорюється, що 13 липня 2011 року між ПАТ АБ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 85/2011-Р, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 споживчий кредит в сумі 50400,00 грн. зі сплатою 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором 22,8% річних, з кінцевим строком погашення до 12 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 3.1 договору позичальник зобов`язувався погашати отриманий кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 672, 00 грн. щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця. останній платіж сплачується не пізніше 12 жовтня 2017 року.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором боржником станом на 18 січня 2019 року виникла заборгованість у сумі 30125,09 грн, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року 3979,91 грн; заборгованість за кредитом 26145,18 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договори поруки: договір поруки № 85/2011-Р/П 1 від 13 липня 2011 року, укладений між банком та ОСОБА_2 і договір поруки № 85/2011-Р/П 2 від 13 липня 2011 року, укладений між банком та ОСОБА_3 за умовами яких поручителі зобов`язалися в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Пунктами 1.1 та 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Згідно з пунктом 5.2. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору.

Отже сторони під час укладення зазначеного договору поруки встановили строк припинення поруки, який становить три роки з дня настання строку виконання зобов`язання.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов`язання невстановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Оскільки право кредитора і обов`язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року за № 1411/3467/12, постанові від 27 березня 2019 року за № 200/15135/14-ц, постанові від 03 липня 2019 року за № 1519/2-3165/11.

Умови укладеного між сторонами договору поруки про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ураховуючи положення кредитного договору № 85/2011/Р від 13 липня 2011 року, договорів поруки № 85/2011/Р/П 1 та № 85/2011/Р/П 2 від 13 липня 2011 року, дійшов правильного висновку про те, що сторони встановили не лише строк дії кредитного договору і договору поруки, який становить три роки від дня настання виконання зобов`язання, а й строки виконання боржником й поручителем окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Як зазначалося вище умовами кредитного договору № 85/2011/Р від 13 липня 2011 передбачено повернення суми кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/75 від суми отриманого кредиту, що становить 672,00 грн, а останній платіж сплачується у сумі 672,00 грн не пізніше 12 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що до серпня 2014 року боржник не мав прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 29 жовтня 2014 року, таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 серпня 2014 року.

Перебіг строку звернення позивача до поручителів з вимогою про стягнення процентів почався з 11 серпня 2014 року та сплинув 11 серпня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом банк звернувся до суду 30 січня 2019 року.

З урахуванням викладеного, правильними є висновок суду першої інстанції про те, що з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що виникла за період з серпня 2014 по січень 2016 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору поруки строку дії поруки, а стосовно вимоги про стягнення заборгованості за процентами за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30 квітня 2015 року, тому за правилами частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука щодо вказаних щомісячних платежів припинилась, оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу частинами (щомісячними платежами).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором строк сплати якої настав до 01 лютого 2016 року відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням пунктів 5.1 та 5.2 договору поруки продовжують існувати, не заслуговують на увагу з огляду на викладені вище обставини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: ".

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.А.Янжула.