Справа № 703/3761/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №703/3761/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про скасування арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла помер її брат ОСОБА_3 , якому належала 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що спадщину після брата прийняла вона в порядку спадкування за законом. Водночас, на даний час нотаріус позбавлений можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки за відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження зареєстровано обтяження на все майно ОСОБА_3 на підставі постанови про арешт майна, виданої відділом ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції, винесеної під час виконання виконавчого листа №1-8, виданого 30.05.2006 військовим місцевим судом Черкаського гарнізону.

З метою встановлення діючих виконавчих проваджень, за якими боржником виступав її брат, позивачем було направлено запити до виконавчої служби, постановою якої було зареєстровано обтяження, та встановлено, що на виконанні у Смілянському міському відділі ДВС перебував на виконанні вказаний виконавчий лист, однак на даний час воно вже завершене.

Наявність вказаного обтяження позбавляє позивача можливості оформити право власності на спадкове майно.

Оскільки в інший спосіб вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, тому вимушена звернутись до суду з позовом про скасування арешту нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 .

Ухвалою від 29 серпня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, залучив до участі в справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача адвокат Холодняк В.М. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без представника відділу ДВС та вирішити справу на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами ЦК України щодо права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження № НОМЕР_3 та свідоцтва про укладення шлюбу померлий доводився ОСОБА_1 рідним братом.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 в рівних частках належав будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно ОСОБА_3 накладено арешт постановою державного виконавця відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції Топольської Н.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ам, від 01.10.2007, реєстраційний номер обтяження 5790887.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, на підставі якої була заведена спадкова справа №127/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та повідомленням приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В. Мати померлого - ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.

10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відділу ДВС у місті Смілі із заявою щодо зняття арешту, накладеного на майно її брата.

Листом від 25 жовтня 2022 року її було повідомлено, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка містить інформації із спецрозділу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебувало виконавче провадження №4219259 з примусового виконання виконавчого листа №1-8, виданого 30.05.2006 військовим місцевим судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 33821,88 грн. боргу. Вказане виконавче провадження завершене в зв`язку з тим, що майна, яке підлягає опису та арешту та належить боржнику, не виявлено.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).

Отже, права ОСОБА_1 , як спадкоємиці за законом після смерті ОСОБА_3 , порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Загальний стандарт «справедливого балансу» - це стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції». Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодержавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даному випадку вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності позивача не дотримані, адже вона позбавлена можливості у визначений законом спосіб оформити свої спадкові права та отримати документи на спадкове майно.

Суд зазначає, що утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, визнання позову відповідачем, та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила понесені судові витрати залишити за нею, відтак відсутні підстави для їх розподілу.

На підставі наведеного, керуючись ст.5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту задоволити повністю.

Скасувати арешт майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ам, 01.10.2007, відділом ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції, відомості про що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 5790887, зареєстрований 05.10.2007 Смілянською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно ОСОБА_3 , 1980 року народження, додаткові дані: в/л №1-8, виданий 30.05.2006 року військовим місцевим судом Черкаського гарнізону.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місце знаходження: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Житомирська, 6, .

Суддя І.Я. Биченко