Справа № 677/590/24
Провадження № 2/677/401/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18.09.2024 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Шовкуна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,

Учасники провадження (сторони):

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Поворозник П.Ю.,

відповідач 1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Заявник звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування своєї заяви зазначає про те, що сповіщенням сім`ї № 50, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.10.2023 № 4/2939, ОСОБА_1 була повідомлена про загибель племінника солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув в бою ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок військових дій від вибухів та осколків, смерть пов`язана з виконанням військової служби (захистом Батьківщини), поблизу н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Заявниця та ОСОБА_4 з грудня 2003 року до дня його смерті, перебуваючи в родинних відносинах, проживали однією сім`єю. Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батько ОСОБА_4 ОСОБА_6 та заявниця є рідними братом і сестрою, а отже ОСОБА_4 є для неї рідним племінником. Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_5 , хвороби батька, лишився належного догляду і батьківської опіки. З грудня 2003 року за взаємною згодою між ОСОБА_4 з однієї сторони, нею та членами сім`ї заявниці: чоловіком ОСОБА_1 , неповнолітніми дітьми з другої сторони, вони проживали однією сім`єю у належному заявниці будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За період спільного проживання однією сім`єю вони мали спільний побут і харчування, взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільні витрати, майно для спільного користування, разом брали участь в утриманні житла і його ремонті, надавали один одному взаємну допомогу. Заявниця забезпечувала племінника всім необхідним для життя, коли він був учнем, як члена своєї сім`ї. В послідуючому від ОСОБА_4 мала підтримку, в тому числі, матеріальне забезпечення. ОСОБА_7 з 01.09.2004 року навчався в Антонінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів за місцем нашого проживання і в 2005 році закінчив 9 класів та одержав свідоцтво про базову середню освіту. Після того навчався в Красилівському професійному ліцеї в м. Красилів Хмельницької області.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Також, за її заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . нотаріусом 12.01.2024 року відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75403335 від 12.01.2024. Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка племінника, отже, заявник має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , як його рідна тітка. Встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 має для заявниці юридичне значення, так як надає право, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, для призначення матеріальної допомоги і надання пільг в установленому законодавством порядку. Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 породить виникнення права на отримання пенсії в разі втрати годувальника і на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом першим частини другої статті 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» матиму право на одноразову виплату, як утриманець загиблого. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого військовослужбовця.

Аргументи учасників справи.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 вимоги викладені в заяві підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач 1 ОСОБА_2 (сестра загиблого) - у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Підтвердила той факт, що ОСОБА_9 , після смерті матері проживав у сім`ї позивачки.

Відповідач 2 ОСОБА_3 (брат загиблого) надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник відповідача 3 - Міністерства оборони України - Панасюк В.А. надіслав на адресу суду письмову заяву про залучення в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 на стороні відповідача, оскільки вирішення даної справи впливає на їх права та обов`язки. Крім того, на адресу суду надіслали відзив на позовну заяву в якій послалися, що надані позивачкою письмові докази, які додані до позовної заяви суд не має змоги беззаперечно встановити факт спільного проживання про який просить позивачка у позовній заяві.

Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_15 на адресу суду надіслав письмові пояснення стосовно позову, в яких зазначив про те, що відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційний суд України у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц містить правовий висновок, згідно якого вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до постанови КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року визначений порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Згідно ч. 5 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Згідно п. 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Згідно ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: 1. діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; 2. вдова (вдівець); 3. батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); 4. внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); 5. жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; 6. утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на цих обставинах наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. А тому, на підставі вищевикладеного, просили суд прийняти до уваги пояснення третьої особи при прийнятті рішення.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Підтвердили той факт, що загиблий після смерті матері проживав у сім`ї позивачки, а саме з 2003 року, оскільки його батько дуже сильно хворів та не міг про нього піклуватися, а в 2006 році у молодому віці взагалі помер. Вели спільне господарство, позивачка купляла ОСОБА_13 речі, збирала його до школи. Потім коли ОСОБА_9 виріс, то він вже піклувався про позивачку, допомагав по дому, тощо, після загибелі ОСОБА_13 , позивач здійснила його поховання.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши заявника, представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Згідно повідомлення (сповіщення) сім`ї № 50 від 12.10.2023 року, яка було адресоване на ім`я ОСОБА_1 , позивачу повідомлено про те, навідник 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 8 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний на військову службу по мобілізації 13.03.2023 року, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок військових дій від вибухів та осколків, смерть пов`язана з виконанням військової служби поблизу АДРЕСА_2 . (а.с. 6);

Відповідно до свідоцтва про смерть від 16.10.2023 року, серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 33 роки. (а.с. 7);

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 в графі батьки записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . (а.с. 8);

Відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , серія НОМЕР_3 помер в селі Осташки Хмельницького району у віці 43 роки. (а.с. 14).

Відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , серія НОМЕР_4 померла в селі Якимівці Красилівського району у віці 41 рік. (а.с. 14).

Згідно довідки виданої виконкомом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 28.02.2024 року № 105, гр. ОСОБА_1 , про те, що з нею постійно разом проживав без реєстрації з 2003 року і вели спільне господарство в АДРЕСА_1 її племінник ОСОБА_4 , до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9);

Відповідно до довідки № 25/24 від 22.03.2024 року, ОСОБА_4 , 1990 року народження дійсно навчався в Антонінській загальноосвітній школі 1-3 ступенів з 2004 по 2005 рік, закінчив 9 клас та одержав свідоцтво про базову середню освіту. (а.с. 20);

Встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 позивачу необхідне для оформлення права як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, для призначення матеріальної допомоги і надання пільг в установленому законодавством порядку. Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 породить виникнення права на отримання пенсії в разі втрати годувальника і на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом першим частини другої статті 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зазначені обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви; поясненнями заявника у судовому засіданні; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 ; витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 75403335 від 12.01.2024 року, свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_14 , свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , довідкою Антонінського ліцею Антонінської селищної ради № 25/24 від 22.03.2024 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з приписами ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єднались для спільного проживання.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім, власне, факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 31.03.2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, батьки ОСОБА_4 померли у 2003 році (мати) та 2006 році (батько), що підтверджується свідоцтвами про їх смерть. Згідно довідки виданої виконкомом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 28.02.2024 року № 105, гр. ОСОБА_1 , про те, що з нею постійно разом проживав без реєстрації з 2003 року і вели спільне господарство в АДРЕСА_1 її племінник ОСОБА_4 , до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9). Судом також встановлено те, що батько ОСОБА_4 хворів, а тому не міг піклуватися про сина, у віці 43 роки помер в с. Осташки Хмельницького району Хмельницької області, при цьому ОСОБА_7 в цей час навчався в Антонінській загальноосвітній школі 1-3 ступенів, відстань від місця смерті батька та місця навчання близько 50 км., що підтверджується довідкою № 25/24 від 22.03.2024 року (а.с. 20), а тому суд приймає вимогу, що саме з 2003 року ОСОБА_9 проживав в сім`ї позивачки. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, показами свідків, а також показами відповідачки ОСОБА_2 , яка є сестрою загиблого.

Крім того, суд зауважує, що сповіщення про загибель ОСОБА_4 при захисті Батьківщини, як члену сім`ї надійшло саме позивачці, що також вказує (підтверджує) на викладені обставини позивачкою у своїй позовній заяві.

Пунктом 2 Постанови № 168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога , яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України» Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до вимог ч.1 статті 16-1ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Підпунктом 1 пункту 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до положень п. 6 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно ч.2 статті 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються, відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п.10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги, витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до абзацу 9 п. 10 Порядку № 975 до заяви додається копія свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові).

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено гарантії та заходи соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Статтею 10 зазначеного Закону визначено коло членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб. Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 740. При цьому, до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки та один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Таким особам, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Статтею 15 даного Закону передбачено ряд пільг сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України.

У силу ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно з п.д абзацу 4 ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», непрацездатними членами сім`ї вважаються: дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Відповідно до ст. 31 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до українського законодавства, має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Надані позивачем та її представником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, встановлення якого є необхідним для отримання позивачці одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки. Встановлення цього факту породжує для неї виникнення права на отримання грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність встановлення зазначеного факту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови № 168 КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2003 року по день смерті ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачі:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_12, місце знаходження: АДРЕСА_7, код ЄДРПОУ: НОМЕР_9;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце знаходження: АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ: НОМЕР_8 .

Повний текст виготовлено 26.09.2024 року.

Суддя: В.О. Шовкун