Справа № 523/8335/24
Провадження №2/523/4115/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"30" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка у справі є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати неповнолітнього ОСОБА_4 , дочка позивачки, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний рішенням суду 31.05.2016р. та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей, які проживали разом з ОСОБА_4 , були стягнуті аліменти. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті матері, неповнолітній фактично проживає з бабусею. Як стверджує, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, оскільки має заборгованість по аліментам, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, незважаючи на постійні прохання позивачки. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 22.05.2024р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовну провадженні. Було зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

19.08.2024р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Пересипської (колишня Суворовська) районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 04.09.2024р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних не те причин. В зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання відповідача, про час та місце розгляду справи його було сповіщено через розміщення оголошення на офіційному порталі Судової влади України.

Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про підтримання висновку стосовно розв`язання спору по даній справі, з проханням провести розгляд справи за їх відсутності.

За згодою позивачки та її представника, в зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши письмові доказі по справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 16.11.2001р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2016р. у справі №523/4184/16 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був розірваний.

Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2016р. у справі №523/4187/16 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно.

Згідно представленого розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем, розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 , за період з 01.01.2022р. до 01.01.2024р. склав 7 189,16грн.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка по справі, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_4 та, відповідно, бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 .

За твердженням позивачки, після смерті її дочки, її онук ОСОБА_3 фактично проживає разом з нею.

Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.08.2024р. № 01-05-8/865вх, орган опіки вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав, позивачка не довела та з цього приводу не надала суду належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на те, що поведінка ОСОБА_2 свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина.

Посилання на наявність заборгованості по аліментам, яке є єдиною підставою заявленого позову, не можу бути прийнята судом, як достатня підстава для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

На виконання вказаних вище приписів, судом було опитано в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_3 , який зазначив, що до смерті його матері він, як правило, спілкувався з батьком по телефону. Втім, останні дев`ять місяців він регулярно зустрічається з батьком, два-три рази на місяць, буває у нього в гостях, має постійні з ним спілкування. Батько надає йому «кармані» грошові кошти.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з наданим суду висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як такий є невмотивованим, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, виданий без врахування думки самої дитини, ґрунтується виключно на заяві ОСОБА_2 , якою він погодився на позбавлення його батьківських прав, яка в силу частини третьої статті 155 СК України є неправозгідною, так як суперечить моральним засадам суспільства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, недоведеними, а відтак не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,141,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити у повному обсязі.

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, , м. Одеса, пр. Добровольського, 106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою в Одеський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 31 жовтня 2024р.

Суддя