Справа № 183/9895/23
№ 2/183/702/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2024 року місто Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, суд
29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому після його уточнення, просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона є власником 2/3 частини спірного домоволодіння, яким користується в цілому більше двадцяти років. Відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 травня 2015 року є власником 1/3 частини вказаного домоволодіння, однак із зазначеного часу жодним чином не опікується своєю власністю. Не несе будь-яких витрат на його утримання, ремонт і т.і., крім того жодного дня у вказаному будинку відповідач не мешкала та не користувалася ним. Через те, що відповідач не виходить на зв`язок питання щодо вирішення спору між співвласниками (позивачем та відповідачем) неможливо вирішити у позасудовий порядку. Враховуючи, що 1/3 частину домоволодіння неможливо виділити в натурі, питання викупу вказаної частини у відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку, позивач немає можливості реалізувати свої права власника домоволодіння, звертається до суду з позовом щодо припинення права власності відповідача на вказану частину домоволодіння, із внесенням на депозитний рахунок вартості вказаної частини будинку.
Відповідачем відзиву на позов не подано.
18 вересня 2023 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23 січня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано копію спадкової після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4
26 березня 2024 року ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні прийнятий уточнений позов ОСОБА_1 та продовжене підготовче провадження.
Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні закрите, справу призначено до судового розгляду.
05 вересня 2024 року на адресу суду надійшла інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1 на 63 арк.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.
Представником позивача адвокатом Лазуренко І.Ф. подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подано.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04 серпня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Островерховою О.А. за р.№ 1-261.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04 травня 2005 року виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї за № 1314 від 03 червня 2016 року у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
З інвентаризаційної справи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що його співвласниками є ОСОБА_1 в розмірі 2/3 частини та ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частина.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.
За вимогами ст.ст. 112, 113 ЦК України (1963 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Не може бути встановлено такий порядок користування жилим будинком, при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, комора тощо). Кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України.
Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
В судовому засіданні встановлено, що співвласниками спірного домоволодіння станом на день розгляду справи в суді є ОСОБА_1 у розмірі 2/3 частини та ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частина.
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Враховуючи той факт, що спірне домоволодіння не може використовуватись спільно сторонами; відповідні частки у спільному майні не можуть бути виділені співвласникам; позивачем попередньо внесена вартість 1/3 частини спірного домоволодіння на депозитний рахунок суду; припинення права ОСОБА_2 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, а тому вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності ОСОБА_2 у означеному домоволодінні є законними та обґрунтованими.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, позов ОСОБА_1 про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 с присудженням відповідної грошової компенсації та визнання права власності на зазначену частину домоволодіння за позивачем підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268ЦПК України, -
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні - задовольнити.
Припинити право ОСОБА_2 на частку в житловому будинку, який належить на праві спільної часткової власності, а саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складений і підписаний 24 вересня 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко