Справа № 201/9456/23
Провадження № 2/201/448/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кузякова О.В. (діє на підставі ордеру від 07.08.2023 а.с. 41) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Автотранссервіс» (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 2-7).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 15.08.2023 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 49).

Ухвалою суду від 27.09.2023 залучено співвідповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» (а.с. 84).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.08.2021 о 10 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи автобусом «БАЗ», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі електроопори №85 по вул. Космонавта Комарова в м. Дніпрі, де, при зміні напрямку руху ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру та виїхав на зустрічну частину дороги, внаслідок чого відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого автомобіль «Рено» продовжив некерований рух та виїхав за межі проїзної частини у кювет. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнали водій та пасажир автомобіля «Рено» - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23.10.2021 по справі № 201/9132/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, а саме: різані шкірні рани обох кистей, гомілок, забій лівого надпліччя, забійна рана потиличної області голови, ЗТГК, забій грудної клітини зліва, підшкірна гематома лівої надключичної ділянки, забійна рана волосистої частини голови, що підтверджується довідкою № 8329 травмпункту КНП «МКЛ №16» ДМР», довідкою невропатологом № 4615 КНП МКЛ № 16 ДМР та висновком спеціаліста судово-медичного експерта №2002 від 11.08.2021.

02.09.2021 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 проведено автотоварознавче дослідження автомобіля «Renault Megane Scenic», д.р.н. НОМЕР_2 , за результатами якого складено висновок експерта № 8632, згідно із яким загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «Renault Megane Scenic», д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 187726,31 грн.

Окрім того, у зв`язку із ДТП, ОСОБА_1 був вимушений скористатися послугою евакуатора. Витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки склали 2500,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №589 від 06.08.2021.

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» виплатила ОСОБА_1 115000,00 грн.

18.09.2021 ОСОБА_1 продав пошкоджений автомобіль за 30000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу 1242/2021/2805657 від 18.09.2021

Обов`язок відшкодування покладається на роботодавця ОСОБА_2 - ТОВ «Автотранссервис». Різниця між фактично заподіяною шкодою та вартістю страхового відшкодування становить 45226,31 грн., виходячи з розрахунку: 187726,31 грн. (вартість матеріальних збитків, визначений висновком експерта № 8632 від 02.09.2021) - 115000,00 грн. (сума вже сплаченого страхового відшкодування) - 30000,00 грн. (вартість проданого пошкодженого автомобіля, відповідно до договору купівлі-продажу від 18.09.2021) + 2500,00 грн. витрати на евакуацію транспортного засобу.

12.11.2021 ОСОБА_1 направив ТОВ «Автотранссервис» претензію стосовно відшкодування збитків, завданих їх працівником ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Проте ТОВ «Автотранссервис» не відшкодувало суму збитків.

Також позивачеві внаслідок ДТП заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 20000,00 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ТОВ «Автотранссервіс» 45226,30 грн. на відшкодування матеріальних збитків, 20000,00 грн. моральної шкоди, а також компенсувати судові витрати.

Відповідач - ТОВ «Автотранссервіс» позовні вимоги не визнало. 18.09.2023 представник відповідача директор Руссавський А.А. надав відзив на позовну заяву (а.с. 55 - 64), у якому зазначив, що між ОСОБА_1 і ТОВ «Автотранссервіс» виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. Між ТОВ «Автотранссервіс» і ПрАТ «СК «Саламандра» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно із полісом № АР/5149231 строком дії з 19.02.2021 по 16.08.2021 (діяв на момент ДТП). ТОВ «Автотранссервіс» після ДТП виконало всі вимоги, передбачені чинним законодавством, повідомивши ПрАТ «СК «Саламандра» про страховий випадок 09.08.2021. Сума позовних вимог покривається сумою відшкодування, значеної в полісі.

Також зазначив, що у висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8632 від 02.09.2021 не вказано, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий засновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Тому цей висновок не може бути визнаний належним та допустимий доказом. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19.

У порушення пп. «и» п. 4.4. Методики висновок не містить даних про час проведення огляду КТЗ. Інших доказів про проведення огляду транспортного засобу «Рено», д.н. НОМЕР_2 , позивач не надав. Висновок за формою і за змістом не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктам 1.2., 1.4., 4.3. Методики. У порушення п. 5.2 Методики автомобіль оглядався експертом за відсутності представника відповідача. У висновку експертом встановлюється середня вартість автомобіля «Рено», д.н. НОМЕР_2 по Україні, який був у використанні, з урахуванням строку його експлуатації у розмірі 208584,79 грн. Згідно акту огляду автомобіля експерт здійснив огляд даного транспортного засобу 26.08.2023. Отже, можливо зробити висновок, що експерт у висновку № 8632 від 02.09.2021 встановлює середню вартість аналогічного транспортного засобу станом на 26.08.2023, без урахуванням отриманих після ДТП пошкоджень, що є неприпустимим, оскільки не встановлена вартість автомобіля до та після ДТП.

Зауважив, що ціна транспортного засобу «Рено», д.н. НОМЕР_2 у розмірі 30000,00 грн., зазначена у договорі купівлі-продажу від 18.09.2021 не відповідає дійсній вартості, а експерт ОСОБА_4 у своєму висновку № 8632 від 02.09.2021 не визначав ринкову вартість транспортного засобу після ДТП.

Вважав, що витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 2500,00 грн. не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки товарний чек № 589 від 06.08.2021, акт прийому-передачі виконаних дебіт (наданих послуг) № 589 від 06.08.2021 не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. А відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на евакуацію транспортного засобу повинно нести саме ПрАТ «СК Саламандра».

Також не погодився із наявністю підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки надані медичні документи не підтверджують отримання тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП 06.08.2021, позивачем не надано належних і допустимих доказів заподіяння моральної шкоди.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Співвідповідач ПрАТ «Страхова компанія «Салмандра» позовні вимоги не визнало. 25.10.2023 представник відповідача адвокат Терезі О.С. (діє на підставі ордеру від 02.11.2022 - а.с. 66) надав відзив на позовну заяву (а.с. 89 - 93), у якому зазначив, що страховик ПрАТ «СК «Саламандра» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 в повному обсязі. Так, 16.08.2021 від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про ДТП. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 26.08.2021 ПрАТ «СК «Саламандра» направило свого представника на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до наданого позивачем висновку № 8632 від 02.09.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 417056,13 грн.; ринкова вартість до ДТП - 187726,31 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу. У висновку № 8632 від 02.09.2021 експерт не розрахував вартість транспортного засобу після ДТП. Тому відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком залучено свого експерта. Відповідно до виконаного на замовлення страховика Звіту № 53/10-21 від 16.10.2021 вартість транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП склала 72192,34 грн. Отже, розмір страхового відшкодування визначений на підставі положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за вирахуванням франшизи 2000,00 грн., а саме: 187726,31 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП) - 72192,34 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) - 2000,00 грн. (франшиза) + 2 500,00 грн. (документально підтверджені витрати на евакуатор) = 116 033,97 грн.

29.10.2021 страховиком затверджений страховий акт № 0035032.08.21/1, 29.10.2021 ОСОБА_1 письмово повідомлений про прийняте рішення. 04.11.2021 ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування, що підтверджено платіжною інструкцією № 5343.

Позивач ОСОБА_1 не поніс витрат на лікування, тому моральна шкода відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується страховиком.

Таким чином, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди має бути здійснено в порядку ст. ст. 23, 1172, 1192, 1194 ЦК України ТОВ «Автотранссервіс» як роботодавцем винної особи.

На підставі викладеного, просив у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» відмовити, задовольнити позов ОСОБА_1 до ТОВ «Автотранссервіс».

Представник позивача адвокат Кузяков О.В. 27.09.2023 надав відповідь на відзив ТОВ «Автотранссервіс» (а.с. 72 75), у якій зазначив, що позовні вимоги пред`явлено саме до ТОВ «Автотранссервіс» як роботодавця винуватця ДТП, який несе відповідальність за шкоду завдану його працівниками. Враховуючи те, що відповідальність винуватця ДТП застрахована страховою компанією, основну суму заподіяної шкоди компенсовано страховою компанією в межах своєї відповідальності.

Експертне дослідження проведено із запрошенням представника ПрАТ «СК «Саламандра», відповідач проігнорував запрошення на огляд. Висновок № 8632 від 02.09.2021 прийнятий страховою компанією, не оскаржувався. Висновок також був наданий ТОВ «Автотранссервіс» разом із претензією (вх. № 14 від 12.11.2021), отже він є погодженим відповідачем. Вважав, що ціна транспортного у договорі купівлі-продажу, витрати на евакуацію автомобіля, факт заподіяння шкоди здоров`ю, підтверджені належними доказами.

14.02.2024 представник позивача надав пояснення (а.с. 127) про те, що він підтримує позовні вимоги лише до ТОВ «Автотранссервіс», оскільки ПрАТ «СК «Саламандра» виконав свої зобов`язання в повному обсязі, позивач не залучав його у якості відповідача. Заперечує проти розподілу судових витрат, понесених останнім.

Третя особа ОСОБА_2 правом на надання пояснень не скористався.

Враховуючи категорію спору (малозначна справа), наданий відповідачами відзив, надану позивачем відповідь на відзив, заперечення, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, доходжу до такого висновку з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Під час розгляду справи встановлено, що 06.08.2021 о 10 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи автобусом «БАЗ», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі електроопори №85 по вул. Космонавта Комарова в м. Дніпрі, де, при зміні напрямку руху ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру та виїхав на зустрічну частину дороги, внаслідок чого відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого автомобіль «Рено» продовжив некерований рух та виїхав за межі проїзної частини у кювет. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнали водій та пасажир автомобіля «Рено» - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23.10.2021 по справі № 201/9132/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 12).

Згідно із полісом № АР/5149231, 19.02.2021 між ТОВ «Автотранссервіс» і ПрАТ «СК «Саламандра» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із п. 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн. (а.с. 94).

16.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» із повідомленням про ДТП і заявою про виплату страхового відшкодування на свій банківський рахунок (а.с. 97, 100).

Також ТОВ «Автотранссервіс» 09.08.2021 також звернулося із повідомленням до ПрАТ «СК «Саламандра» про страховий випадок (а.с. 66).

26.08.2021 спеціалістом страховика здійснено огляд автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_2 (а.с. 101).

26.08.2021 автомобіль оглянутий експертом-товарознавцем ОСОБА_4 (за замовленням позивача) (а.с. 17-18).

За замовленням ПрАТ «СК «Саламандра», на підставі укладеного ним із ТОВ «Фінанс-Лайн», оцінювачем ФОП ОСОБА_5 закладено звіт про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу № 53/10-21 від 16.10.2021, яким визначена ринкова вартість транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП - 72192,34 грн. (а.с. 104).

Крім того, 02.09.2021 на замовлення самого ОСОБА_1 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 складений висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8632 від 02.09.2021, яким вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2 , становить 187726,31 грн.

Середня ринкова вартість автомобіля, який був у використанні, з урахуванням строку його експлуатації, до ДТП становить 208584,79 грн. (а.с. 16).

29.10.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» складено страховий акт № 0035032.08.21/5, яким визначено, що розмір страхового відшкодування становить 116033,97 грн. на підставі висновку експерта-автотоварознавця № 8632 від 02.09.2021 та звіту страховика № 53/10-21 від 16.10.2021 (а.с. 119).

ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 116033,97 грн., що підтверджено платіжною інструкцію від 04.11.2021 № 5347 (а.с. 120).

Позивач продав автомобіль за 30000,00 грн., що підтверджено договором купівлі-продажу 1242/2021/2805657 від 18.09.2021 (а.с. 39).

Позивач вважає, що відповідач ТОВ «Автотранссервіс» має сплатити йому 45226,31 грн. матеріальної шкоди, виходячи з розрахунку: 187726,31 грн. (вартість матеріальних збитків, визначений висновком експерта № 8632 від 02.09.2021) - 115000,00 грн. (сума вже сплаченого страхового відшкодування) - 30000,00 грн. (вартість проданого пошкодженого автомобіля, відповідно до договору купівлі-продажу від 18.09.2021) + 2500,00 грн. витрати на евакуацію транспортного засобу.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно із п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як видно із Висновку експертного дослідження автотоварознавця експерт-автотоварознавця ОСОБА_4 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8632 від 02.09.2021, яким вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2 визначена у розмірі 187726,31 грн., у ньому не вказано, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Одержаний з порушенням порядку, встановленого законом висновок експерта суд не може покласти в обґрунтування свого рішення.

Ураховуючи те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, суд вважає, що позивачем не доведено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2 дійсно становить 187726,31 грн.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19.

При цьому те, що на підставі цього висновку страхова компанія ПрАТ «СК «Саламандра» сплатила позивачеві страхове відшкодування, не впливає на суть спору між позивачем і ТОВ «Автотранссервіс», який розглядається судом, оскільки у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) самостійно приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Відтак, та обставина, що позивач і страхова компанія узгодили між собою розміру страхового відшкодування, не може створювати умови для відповідальності для ТОВ «Автотранссервіс» у вигляді сплати решти суми відшкодування, якщо позивач не довів належними і допустимими доказами сам розмір такої шкоди у цілому.

При цьому, позивач наполягав на тому, що він не підтримує та не заявляє вимоги до ПрАТ «СК «Саламандра».

Щодо витрат на евакуацію транспортного засобу.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280 св 20), від 02.12.2021 у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879 св 21).

Разом із тим, автомобіль позивача «Рено», д/н НОМЕР_2 , відчужений позивачем ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2021 як такий, що не є фізично знищеним. У договорі вказано, що покупець не має претензій до технічного стану автомобіля (а.с. 39).

За правилами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП відшкодовуються у тому разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним.

Тому суд приходить до висновку, що відуні підстави для відшкодування витрат на евакуацію.

До того ж, як встановлено судом, позивач вже отримав відшкодування витрат на евакуацію в сумі 2500,00 грн. із ПрАТ «СК «Саламандра», що виявлено судом з розрахунку страхового відшкодування, наведеним самою ПрАТ «СК «Саламандра» у відзиві, долученого до відзиву акта прийому-передачі виконаних робіт №589 від 06.08.2021, товарного чеку і підтверджено страховиком платіжною інструкцією про сплату страхового відшкодування від 04.11.2021 № 5347 у розмірі 116033,97 грн. (а.с. 91, 98, 120).

Подвійне стягнення заподіяної шкоди як зі страховика так і з винної особи є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку про відмову позивачеві у відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Автотранссервіс» моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.

Сторонами не оспорюється, визнається та підтверджується матеріалами справи та обставина, що власником автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2 , є ТОВ «Автотренссервіс» (а.с. 65, 68) та на момент ДТП ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки цьому підприємстві, то саме відповідач має відшкодувати завдану водієм ОСОБА_2 шкоду.

На підтвердження шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок ДТП, позивач надав довідку від 07.08.2021 № 8329 травмпункту КНП «МКЛ № 16» ДМР», довідку невропатолога від 09.08.2021 № 4615 КНП «МКЛ № 16 ДМР, висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 2002 від 11.08.2021 про те, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, а саме: різані шкірні рани обох кистей, гомілок, забій лівого надпліччя, забійна рана потиличної області голови, ЗТГК, забій грудної клітини зліва, підшкірна гематома лівої надключичної ділянки, забійна рана волосистої частини голови (а.с. 29 33).

Вказані медичні документи отримані після події ДТП (цього ж дня та наступного), що цілком підтверджує отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування заподіяння моральної шкоди, позивач вказав, що зазнав душевних хвилювань через пошкодження майна, розмір моральної шкоди оцінює у 20000 грн.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачеві були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданням з приводу заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, пошкодження належного йому майна, втрати на деякий час необхідного засобу для пересування, а також душевні страждання, перенесені під час самої події ДТП. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 1000,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, їх слід розподілити таким чином.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1073,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 1).

Загальний розмір майнових вимог (матеріальної і моральної шкоди) з ТОВ «Автотранссервіс» становить 65226,31 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 1000,00 грн. (тобто на 1,5 %).

Отже, з ТОВ «Автотранссервіс» підлягає стягненню 16,10 грн. сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Повноваження адвоката Кузякова О.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 07.08.2023 і договором про надання правової допомоги№ 1609/1 від 19.06.2023 (а.с. 41, 43-44), яким обумовлені повноваження адвоката і оплата послуг адвоката (п.п. 2, 4).

Сторони підписали акт наданих послуг № 1 від 07.08.2023 на суму 13000,00 грн. Виконані послуги: консультація, роз`яснення правових питань, складання позовної заяви (а.с. 46).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг), тому вони приймаються судом до уваги.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Виходячи із того, що загальний розмір майнових вимог (матеріальної і моральної шкоди) з ТОВ «Автотранссервіс» становить 65226,31 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 1000,00 грн. (тобто на 1,5 %), то з ТОВ «Автотранссервіс» підлягає стягненню 195,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (третя особа ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» (ЄДРПОУ 30548889) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 16,10 грн. та витрати на правничу допомог в сумі 195,00 грн., а всього 211,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова