АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року

м. Чернівці

справа № 721/1476/23

провадження №22-ц/822/570/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року, головуючий у першій інстанції Стефанко У.Д.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» у грудні 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі.

Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» вчинено договір факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф, за яким право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 17 грудня 2021 року №3.

ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 з повернення кредиту в сумі 25000 грн, сплати відсотків в сумі 92162 грн 50 коп.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» заборгованість в сумі 92162 грн 50 коп., проценти за 60 календарних днів в сумі 28500 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» заборгованість за договором між Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «Авентус України», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року №5500712 заборгованість в сумі 92162 грн 50 коп.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вказує на недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» права вимоги до ОСОБА_3 відсутність доказів переходу прав від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України», передачі коштів та існування кредитних зобов`язань.

Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» як новий кредитор не набуло право нараховувати проценти за користування кредитом, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» про стягнення процентів, нарахованих за 60 календарних днів з 07 листопада 2022 року по 05 січня 2023 року в сумі 28500 грн, які не входили до обсягу предмету договору факторингу, є безпідставними.

Розрахунок заборгованості, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України», не є документом первинного бухгалтерського обліку, не є належним доказом існування заборгованості.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» нараховані проценти за користування кредитом в сумі 67162 грн 50 коп., проценти за 60 календарних днів в сумі 28500 грн у поушенням вимог закону після закінчення строку кредитування 09 березня 2022 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПКУкраїни лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_3 заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року в частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за 60 календарних днів з 07 листопада 2022 року по 05 січня 2023 року в сумі 28500 грн не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі, відступлення права вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф.

Водночас судом першої інстанції встановлено виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» зобов`язання з надання кредиту в сумі 25000 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , наявність заборгованості за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року №5500712 в сумі 92162 грн.

Відмовляючи у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за 60 календарних днів з 07 листопада 2022 року по 05 січня 2023 року, суд першої інстанції зазначив, що такі проценти не входили до обсягу предмета договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» позбавлено права здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами договору.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі.

Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» вчинено договір факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф.

На підставі витягу реєстру боржників від 29 травня 2023 року (додатку №1 до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» вчинено договір факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф) право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року №5500712 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» за кредитом в сумі 25000 грн, відсотками в сумі 67152 грн 50 коп.

До матеріалів справи приєднано договір між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Контрактовий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про надання послуг з переказу платежів від 08 липня 2020 року №087/20-П.

За повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Контрактовий дім» від 05 червня 2023 року №2786 07 лютого 2022 року успішно виконано операцію з переказу коштів в сумі 25000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 .

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» за договором №5500712 від 02 лютого 2022 року, нараховані проценти за період з 07 лютого 2022 року по 06 листопада 2022 року в сумі 67162 грн 50 коп., з 06 листопада 2022 року розмір заборгованості з кредиту в сумі 25000 грн, з процентів в сумі 67162 грн 50 коп. не змінюється.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).

Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з?явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» вчинено договір факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф.

На підставі витягу реєстру боржників від 29 травня 2023 року (додатку №1 до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» вчинено договір факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф) право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року №5500712 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» за кредитом в сумі 25000 грн, відсотками в сумі 67152 грн 50 коп.

За змістом частини 1, 3 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З матеріалів справи вбачається направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на електронну адресу ОСОБА_3 повідомлення про відступлення прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року №5500712.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на недоведеність надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитних коштів за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712, наявності права вимоги виконання зобов`язання у первісного кредитора.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 визнаються обставини вчинення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712.

На підставі пункту 2.1 наведеного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій форму шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно із пунктом 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно пункту 2.1 договору.

До матеріалів справи приєднано договір між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Контрактовий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про надання послуг з переказу платежів від 08 липня 2020 року №087/20-П.

За повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Контрактовий дім» від 05 червня 2023 року №2786 07 лютого 2022 року успішно виконано операцію з переказу коштів в сумі 25000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 .

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення).

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення).

Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення ).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення ).

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Враховуючи вищезазначене ОСОБА_1 не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком НОМЕР_1 Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на спростування обставин отримання 07 лютого 2022 року кредиту в сумі 25000 грн.

Не можна погодитися з твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на закінчення строку кредитування 09 березня 2022 року, здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» нарахування процентів за користування кредитом в сумі 67162 грн 50 коп., за закінчення строку кредитування.

За змістом пункту 1.4, 1.4.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту 07 лютого 2022 року №5500712 строк кредиту 360 дні.

Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з при припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до договору №5500712 від 02 лютого 2022 року) графік платежів розраховано з 07 лютого 2022 року по 02 лютого 2023 року, загальна сума кредиту складає 204100 грн, сума процентів за користування кредитом складає 179100 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» за договором №5500712 від 02 лютого 2022 року, нараховані проценти за період з 07 лютого 2022 року по 06 листопада 2022 року в сумі 67162 грн 50 коп., з 06 листопада 2022 року розмір заборгованості з кредиту в сумі 25000 грн, з процентів в сумі 67162 грн 50 коп. не змінюється.

ОСОБА_1 правильність розрахунку невиконаного зобов`язння з повернення кредиту в сумі 25000 грн, сплати відсотків в сумі 67162 грн 50 коп. не спростована.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів не надається оцінка доводами ОСОБА_1 щодо безпідставності позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» про стягнення процентів, нарахованих за 60 календарних днів з 07 листопада 2022 року по 05 січня 2023 року в сумі 28500 грн, оскільки судом першої інстанції відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за 60 календарних днів з 07 листопада 2022 року по 05 січня 2023 року, рішення суду в цій частині не оскаржується.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» права вимоги до ОСОБА_3 , відсутність доказів переходу прав від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» є безпідставними.

На підставі статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правомірність договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України» факторингу від 29 травня 2023 року №29.05/23-Ф не оспорена.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про право Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансовая компанія «Фінтраст України» на стягнення з ОСОБА_1 кредиту в сумі 25000 грн та відсотків за користування кредитом з 07 лютого 2022 року по 06 листопада 2022 року в сумі 67162 грн 50 коп.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 01 вересня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак