Справа № 159/4205/21 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/806/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Осіпука В.В.

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсон Захід» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 ОСОБА_2 на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Самсон Захід» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 66 701 048 грн 47 коп., з яких:

- 55 109 968 грн 35 коп. заборгованість за договором № 15-03-Ф про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 15 березня 2016 року, укладеним між ТОВ «Вектор Ойл Трейд» та ТОВ «Хлібекспорт 2010»;

- 3 205 125 грн заборгованість з повернення авансового платежу за договором поставки № 23-12 від 23 грудня 2019 року, укладеним між ТОВ «Вектор Ойл Трейд» та ТОВ «Хлібекспорт 2010»;

- 2 158 620 грн заборгованість за договором № 02/03/П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 02 березня 2020 року, укладеним між ТОВ «Вектор Ойл Трейд» та ТОВ «Хлібекспорт 2010»;

- 6 227 335 грн 12 коп. заборгованість за договором № 5/2020 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 04 травня 2020 року, укладеним між ТОВ «Селищанське» та ТОВ «Хлібекспорт 2010».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 , а також стягнути з нього на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника скаржника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у цій справі необхідно закрити.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді учасників справи та осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом названих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі №6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі №6-76цс16.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_4 вказує, що оскаржуване рішення суду вплине на його права та обов`язки, оскільки він з 01 квітня 2010 року по 26 грудня 2017 року був єдиним учасником товариства та одночасно його директором, який здійснював управлінням товариства. Борг про який йде мова у рішенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 159/4205/21 частково сформувався за час його керування. Постановою Господарського суду Волинської області від 23 травня 2023 року у справі № 903/86/23 ТОВ «Самсон Захід» визнано банкрутом. Підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство стало оскаржуване у цій справі рішення суду.

Посилалася також на положення ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, якою передбачено, що, у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Вказує, що апеляційна скарга подана з метою недопущення покладення у майбутньому на ОСОБА_4 субсидіарної відповідальності за борги ТОВ «Самсон Захід» у процедурі банкрутства, які були підтверджені оскаржуваним рішенням суду.

На думку колегії суддів доводи апелянта є безпідставними. Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області у цій справі ухвалено 28 березня 2022 року, а провадження у справі № 903/86/23 про банкрутство ТОВ «Самсон Захід» було відкрите 07 лютого 2023 року та банкрутом вказане товариство було визнане 23 травня 2023 року. Наведене свідчить, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі суд першої інстанції не міг вирішити жодних питань, які б впливали на процедуру банкрутства ТОВ «Самсон Захід», в тому числі питання субсидіарної відповідальності за борги боржника, оскільки в той час такої процедури банкрутства взагалі не існувало.

Покликання представника апелянта на можливе покладення на ОСОБА_4 в майбутньому субсидіарної відповідальності є лише припущенням щодо подій майбутнього, тоді як факт прийняття судового рішення про права, інтереси чи обов`язки особи, яка не була залучена до справи, має існувати саме в момент ухвалення рішення, а не ставитись в залежність від настання чи не настання певних подій.

За змістом ч. 2 ст. 61 Кодексу України підставою для субсидіарної відповідальності з процедур банкрутства, є банкрутство боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника. Таким чином наявність вини чи її відсутність така особа має доводити в межах процедури банкрутства і скасування оскаржуваного рішення суду у цій справі жодним чином не вливає на питання наявності чи відсутності вини конкретних осіб у доведенні до банкрутства ТОВ «Самсон Захід».

Викладені апелянтом доводи та обставини не свідчать про те, що рішенням суду у будь-який спосіб вирішувалось питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 у розумінні ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Першочерговим при вирішенні апеляційної скарги особи, яка не брала участі в справі, є питання того, чи порушенні законні права та інтереси вказаної особи ухваленим судом рішенням, яке апелянт оскаржує.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

Суд має забезпечити додержання основних принципів процесуального права, зокрема, принципу рівності учасників процесу, принципу диспозитивності та щодо реалізації права на звернення до суду в установленому законом порядку всіх учасників розгляду з додержанням правил всіх стадій розгляду. Отже, особа, яка подала апеляційну скаргу, хоча і не брала участі при розгляді справи судом першої інстанції, не може мати привілеїв стосовно реалізації своїх прав в порівнянні з іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.

З матеріалів справи убачається, що судове рішення не стосується безпосередньо прав, інтересів і обов`язків особи, яка оскаржує рішення, оскільки спір розглянуто і вирішено у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції скаржник не був, будь-які судження про права та обов`язки цієї особи у рішенні відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги для вирішення питання чи стосується оскаржуване рішення безпосередньо прав та обов`язків особи, яка не брала участі у справі, як позичальника, правового значення не мають.

З огляду на обставини справи, зміст наведених норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає, що оскільки вказаним заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 не вирішувалося, тому за таких обставин відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження за апеляційної скаргою цієї особи необхідно закрити.

Керуючись ст. 2, 4, 362, 381, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 ОСОБА_2 на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсон Захід» про стягнення коштів - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя:

Судді: