ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/1155/24

провадження № 22-ц/4809/1079/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року у складі судді Подоляк Я.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У березні 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гулян Я.В., звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, відповідно до якої просила встановити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є матір?ю малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Біологічним батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, в акті цивільного стану про народження їхнього сина відомості про батько внесено відповідно до ст.135 СК України та батьком зазначено: ОСОБА_4 . Причиною, з якої відомості про батька внесено зі слів заявника, став факт загибелі ОСОБА_2 15.11.2023 під час виконання свого військового обов`язку по захисту України в с.Кринки Херсонської області.

Представник заявника зазначала, що з червня 2019 року заявник разом зі ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, бюджетом та взаємними правами та обов`язками, як подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася донька - ОСОБА_5 . Вони разом виховували доньку та будували сімейне життя.

Після початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, ОСОБА_2 був мобілізований та виконував завдання по відсічі збройної агресії. При цьому між ними зберігалися близькі сімейні стосунки та взаємна підтримка. В кожну відпустку ОСОБА_2 повертався до заявника додому та весь час проводив з нею та донькою, підтримував матеріально. Під час останньої його відпустки заявник завагітніла та вони прийняли спільне рішення народити дитину.

Зазначала, що факт визнання ОСОБА_2 свого батьківства відносно дитини підтверджується перепискою із заявником. Про факт батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 свідчать і інші докази, зокрема Акт від 01.03.2024 складений за участі Старости Звенигородського старостинського округу, спільні фотографії, які підтверджують тривале спільне проживання заявниці з ОСОБА_2 однією сім`єю.

Вказувала, що встановлення факту його батьківства необхідно для реалізації дитиною своїх цивільних прав та обов`язків, в тому числі відповідні зв`язки з родичами, право на пенсійне забезпечення пенсією по втраті годувальника, спадкові права на земельну ділянку, власником якої був ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, яка обґрунтована зокрема тим, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту батьківства.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 зазначала, що суд перщої інстанції об?єктивно розглянув справу та оцінив належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і в сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку про підтвердження факту батьківства.

Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Згідно з копією свідоцтва серія НОМЕР_1 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 9 від 01.03.2024 року, відомості про батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_7 . Відомості про батька записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Згідно з копією свідоцтва серія НОМЕР_2 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту від 01.03.2024 року складеного комісією виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, вбачається, що в період з червня 2019 року по листопад 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в будинку по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася дитина ОСОБА_5 , яка проживала разом з батьками та перебувала на їх утриманні та вихованні.

Згідно з копії індивідуальної картки вагітної і породіллі вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , взята на облік 01.07.2023 року у терміни вагітності 10-11 тижнів, а батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , професія військовий.

Згідно з копії виписки по надходженням по картці (рахунку) № НОМЕР_4 від 28.02.2024 року виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 здійснював переказ грошових коштів з карти «ПриватБанку» через додаток «Приват24» на карту ОСОБА_1 .

Відповідно до копії довідки про рух коштів по картці НОМЕР_5 від 25.01.2024 року клієнта «monobank» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вбачається, що ОСОБА_2 здійснював переказ грошових коштів на карту ОСОБА_1 .

Згідно копії відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно з копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №118543277 від 27.03.2018 року сформованою виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що земельна ділянка площею 1,3374 га, кадастровий номер :02:000:0973, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрійської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Представник ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області , який був належним чином повідомленним про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з?явився. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Заявник ОСОБА_1 та її представник заперечили проти апеляційної скарги, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Встановлено, що ОСОБА_1 при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебувала у шлюбі і запис про батька дитини при реєстрації народження дитини було вчинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 вказувала, що батьком дитини ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та встановлення факту батьківства необхідне для отримання малолітнім сином заявниці відповідних виплат.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 липня 2024 року, за клопотанням ОСОБА_1 , призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Згідно висновку експерта № 1852-МГ від 29.08.2024, встановлено вірогідність того, що загиблий ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв?язків, за результатами даної експертизи складає не менще 99,9999% (а.с. 113-115).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту батьківства ОСОБА_2 відносно дитини - ОСОБА_3 .

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.М. Єгорова