Номер провадження № 2-з/521/61/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Громік Д.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, яку вона уточнила та просить суд:

- визнати дійсним укладений ОСОБА_1 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини домоволодіння в АДРЕСА_1 .

- визнати право власності на частину домоволодіння в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 за ОСОБА_1 .

- визнати Договір дарування частин домоволодіння в АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_2 недійсним.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 25 грудня 2023 року по даній справі було відкрито провадження у справі (а.с. 53).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 05.02.2024 № 82 у зв`язку із перебуванням судді Леонова О.С. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, був проведений повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2024 року справу було передано на розгляд судді Громіку Д.Д.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Громіка Д.Д., від 07.02.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

30 січня 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Громіка Д.Д., від 08.02.2024 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

15 лютого 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та застосування зустрічного забезпечення позову шляхом внесення позивачкою на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 оспорюваний договір дарування належного йому нерухомого майна з метою уникнути виконання зобов`язань перед позивачем.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 здійснив відчуження 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 фізичній особі - ОСОБА_3 та відповідачі тривалий час намагаються продати вказану частину домоволодіння. Отже, майно може бути знову продано або переоформлено останнім його власником у черговий раз, що суттєво ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог або зробить неможливим його виконання.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає дану заяву без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить до наступного висновку.

Згідно приписів п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову, слід зазначити, що забезпечення позову як накладення арешту на майно, право власності на яке за спірним договором перейшло до нового власника, буде не повністю відповідати обставинам цієї справи, адже арешт обмежить у тому числі і право на користування таким майном, оскільки згідно до вимог закону державний виконавець при здійсненні виконання судового рішення про забезпечення позову здійснить опис арештованого майна, та вчинить дії по забороні будь-яким особам взагалі використовувати таке майно за призначенням, що може привести до необґрунтованого обмеження поточного власника майна у праві на користування майном, тим більше житловим будинком, що буде порушенням прав особи на житло.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2023 року № 182/349/23.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з 3/4 частки домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 судом враховано наступне.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Однак, у прохальній частині заяви про забезпечення позову не конкретизовано, яким саме особам або органам заявник просить суд заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вищезазначеного домоволодіння.

Суд не наділений повноваженнями щодо самостійного внесення інформації до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Порядок та особи які наділені повноваженнями внесення інформації до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна визначено Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні поданої заяви щодо накладення арешту на майно та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Крім того, відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову та враховуючи, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову, вважає, позивачу відмовити у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та зустрічне забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала складена та підписана 19.02.2024 року.

Суддя Малиновського

районного суду м. Одеси Д.Д. Громік