Справа № 442/3662/20
Провадження № 2/442/20/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Грицай М.М.,

з участю секретаря Антоненко В.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Комара М.В.,

представника відповідача адвоката Гавдьо Б.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту.

24.05.2024 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом до розгляду. Відповідно, позивач просить встановити постійний безоплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0233, площею 0,0346 га, цільове призначення: для обслуговування об`єкта будівництва - обслуговування викупленої споруди, що належить на праві власності ОСОБА_2 , для проведення заходів, передбачених пунктами «А» та «Б» статтею 99 Земельного кодексу України (проходу та проїзду на велосипеді, проїзду на транспортному засобі по наявному шляху вид сервітуту), з метою обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки), розташованих на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0257, площею 0,0142 га, за адресою : АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

24.05.2024 позивачем також подано клопотання про призначення комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної судової експертизи.

Мотивує клопотання зокрема тим, що матеріали даної справи містять два висновки експертизи, виконані на замовлення сторін та суперечать один одному. Ухвалою суду від 26.09.2023 було задоволено клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи, однак, на адресу суду надійшло повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку.

Зазначає, що неможливість надання такого висновку була пов`язана із неможливістю проведення геодезичних досліджень (зйомки), оскільки земельні ділянки безпосередньо межують із об`єктами, які віднесені до управління Міністерства оброни України.

Вважає, що запропоновані експертом варіанти встановлення земельного сервітуту, згідно висновку, який міститься в матеріалах справи, не мають достатнього обгрунтування, зважаючи на поточний стан об`єктів, розміщених на земельних ділянках, а тому є необхідність провести комісійну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої просить доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали подане клопотання та просили таке задоволити. Представник позивача доповнив, що вони просять призначити саме комісійну експертизу, виходячи з методичних рекомендацій. Вважає, що у висновках експертиз, які містяться в матеріалах справи, не враховано добудови, які на теперішній час існують, вказані висновки є суперечливими; крім того, судом уже задовольнялось клопотання позивача про призначення експертизи, проте, тоді не було змоги таку провести.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання позивача про призначення комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної судової експертизи. Зазначив, що у матеріалах справи є два висновки експерта і доводи позивача про те, що такі є суперечливими, не відповідають дійсності, оскільки предметом позову є безпосередньо встановлення земельного сервітуту, а не вирішення питання про влаштування проїзду. Кожен із двох висновків має своє призначення і такі різняться за своїм значенням, так як один висновок вказує на відповідність вимогам нормативно-правових актів у будівництві, а інший стосується саме встановлення сервітуту. Крім того вважає, що деякі з поставлених позивачем питань взагалі є недоречними. До прикладу, питання, пов`язане з проектом щодо розміщення запроектованого житлового будинку на відповідній земельній ділянці, є безпідставним, оскільки такий проект втратив актуальність і ОСОБА_2 не має наміру забудовувати таку земельну ділянку по цьому проекту. Стороною відповідача про це зазначалось, тому вважає ряд запитань, поставлених позивачем, необґрунтованими та безпідставними. Як і загалом вважає клопотання позивача необґрунтованим, так як є висновок експерта із запропонованими варіантами встановлення земельного сервітуту і висновок щодо можливості влаштування проїзду. Відповідно, залишаються незрозумілими доводи позивача: у чому полягає неправильність зазначених висновків чи у чому саме полягають його заперечення. Таким чином, вважає, що відсутні підстави для проведення ще однієї експертизи та просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст.76 ЦПК України визначено: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У відповідності до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Положеннями статті 105 ЦПК України визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Отже, беручи до уваги викладене, зважаючи на предмет позову та обсяг письмових доказів, долучених до матеріалів справи, виходячи з мотивів, викладених позивачем у клопотанні про призначення експертизи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Суд також звертає увагу, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2022 за клопотанням сторони позивача призначалась судова будівельно-технічна експертиза. 02.11.2022 експертом направлено клопотання про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи, копія якого скеровувалась сторонам у справі. 19.12.2022 судом отримано повідомлення експерта про неможливість надання висновку, оскільки додаткові документи, необхідні для відповіді на поставлені питання, в експертну установу не надійшли. Після поновлення судом провадження у справі, позивачем надано ряд документів (необхідних для проведення експертизи), які долучено до матеріалів справи. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2023 за клопотанням сторони позивача знову призначено судову будівельно-технічну експертизу. Проте, 31.10.2023 судовим експертом подано клопотання про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи, копія якого скеровувалась сторонам у справі, про що також сторони повідомлялись судом. 22.12.2023 на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку, оскільки додаткові документи, необхідні для відповіді на поставлені питання, в експертну установу не надійшли.

Статтею 107 ЦПК України передбачено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Отже, сторони у справі, зокрема позивач, будучи обізнаними з переліком документів, необхідних експерту для проведення експертизи, не надали такі у повному обсязі. При цьому, представником позивача адвокатом Цап О.Р. здійснено ряд адвокатських запитів, на які отримано відповідні документи та надано суду для долучення їх до матеріалів справи. Для виконання ухвали про призначення експертизи судом у експертну установу направлялись матеріали справи з усіма документами, в тому числі, наданими учасниками справи для проведення такої експертизи. Водночас, слід зауважити, що будь-яких клопотань про витребування відповідних матеріалів, зазначених експертом, від учасників судового процесу не надходило.

Після поновлення судом провадження у справі, жодних інших документів сторонами не подавалось, натомість, позивач подав чергове клопотання про призначення комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної судової експертизи.

Проте, як зазначалось вище, зважаючи на предмет позову та обсяг письмових доказів, долучених до матеріалів справи, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов переконання, що клопотання позивача є необґрунтованим і в задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 103, 105, 107, 259 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення земельного сервітуту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.09.2024.

Суддя Марія Грицай