Справа № 577/2590/24
Провадження № 2-н/577/363/24
У Х В А Л А

"27" травня 2024 р.

м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О.

розглянувши заяву ТОВ Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Газорозподільні мережі України звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, з яких: 1004,77грн. заборгованість за послугу з розподілу природного газу, 10,76 грн. інфляційні витрати, 4,40 грн. 3% річних, за період з 01.12.2023 року по 31.03.2024 року.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, в період воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Водночас інфляційні нарахування та 3% річних нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних витрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові ВП ВС від 07.04.2020 р. у справі №910/4590/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Тож, зважаючи на те що інфляційні нарахування та 3 % річних не підлягають стягненню, проте ці вимоги є похідними від суми основного боргу, а їх окремий розгляд не можливий, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ Газорозподільні мережі України.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 160, 161, 165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ТОВ Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу - відмовити.

Роз`яснити, що заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

СуддяІ. О. Рідзевська