Справа № 646/790/23
№ провадження 2/646/910/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2024 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі
головуючого судді - Шиховцової А.О.,
за участю секретаря Безверхої В.І.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням в підготовче судове засідання з повідомленням сторін.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 28.04.2023 Червонозаводського районного суду м.Харкова заяву ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.09.2023 року закрито підготовче та призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, просив її задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи Громов О.В. в першому судовому засіданні не заперечував щодо заявленого позову, в дане судове засіданні також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщення осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 06.02.2023 за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.6).
Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за зареєстрованим місцем за адресою: АДРЕСА_4 з 2018 року (а.с.8).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками якого є: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ( а.с.9).
Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно, серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано 12 серпня 2014 року, актовий запис № 83 ( а.с.10).
Також, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 08 листопада 2016 року ( а.с.11).
Згідно акту, укладеного та підписаного за участю сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вони засвідчують факт того, що ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 не проживає за вказаною адресою. Місце перебування ОСОБА_3 на теперішній час невідоме (а.с. 17).
В судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_9 який пояснив, що він мешкає за адресою : АДРЕСА_4 . Зазначив, що родину знає давно, є їх сусідом та підтвердив, що син позивача ОСОБА_12 не проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2017 року, оскільки останній переїхав жити до матері, пару раз приходив в гості до батька, перешкод у користуванні квартирою ніхто не чинив, наразі він знаходиться за кордоном, відомо що комунальні платежі оплачувалия тільки позивачем. Також підтвердив, що підписував акт разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , на теперішній час не проживає за вказаною адресою.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що через реєстрацію відповідача за вказаною адресою, він не може реалізувати відповідно до законодавства свої права, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття.
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу УСРСР» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).
Будь-яких доказів, що ОСОБА_3 чинять перешкоди у користуванні квартирою, суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації понад 3 роки, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у квартирі, яку винаймає позивач, наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 відсутній у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних підстав і його відсутність підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню .
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та проголошено 16.02.2024 о 09.00 год.
Суддя А.О.Шиховцова