Справа №613/1051/24 Провадження № 2/613/513/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі
головуючого - судді Шалімова Д.В.,
при секретарі Герасимюк Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/1051/24, пров. № 2/613/513/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, представник позивача - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,-
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь МТСБУ понесені витрати в розмірі 132 945,09 грн. та судові витрати в розмірі 3 028 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2019 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Богодухів допустив зіткнення з автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження. На дату скоєння цієї пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року. Відповідно до Звіту оцінювача розмір збитку завданий потерпілій стороні становить 310 453,82 грн. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заходи забезпечення позову не вживались, інші процесуальні дії не проводились.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви просив провести розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 21 серпня 2019 року близько 22.39 год., керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Renault Laguna» закордонний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шини на якому не відповідали вимогам п.п. 31.4, 31.4.5 «а», «б», «г» Правил дорожнього руху України, рухаючись по автошляху Харків Охтирка, по вул. Пушкіна м. Богодухів Харківської області, де в районі розташування АЗС «TATNEFT», діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відведення, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», обрав таку швидкість і такі прийоми керування , при яких втратив контроль над керованістю автомобілем, що призвело до виїзду автомобіля під його керуванням на смугу зустрічного руху та зіткненню з зустрічним автомобілем марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом-платформою «Broshuins» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .
Вина ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеного злочину підтверджується вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року , яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України .
На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати позивачу завдану шкоду.
Як вбачається з копії заяви від 22 серпня 2019 року ППТК «Східний експрес», якому належить автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом-платформою «Broshuins» д.н.з. НОМЕР_3 , уповноважений представник власника даного автомобіля, звернувся із повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду та із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України, з метою отримання відшкодування шкоди.
Протоколом технічного огляду КТЗ від 10 вересня 2019 року зафіксовано та описано пошкодження отримані транспортним засобом DAF XF95.480 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, та відображено на фотографіях фототаблиць додатку.
Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та збір документів склали 2 945,09 грн. , що підтверджується копіями платіжних інструкцій №1156755 від 27 грудня 2019 року та №1478847 від 21 травня 2020 року.
У зв`язку із настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 30 грудня 2022 року здійснило виплату потерпілому за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 130 000 грн., виконавши покладений на бюро обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована.
Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із вимогами п. "а" ч. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Так, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який скоїв ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, станом на час розгляду справи, незважаючи на те, що з метою досудового врегулювання спору , позивачем було надіслано відповідачу повідомлення з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано.
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн. та витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 945,09 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підстав іст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 3 028 грн., який сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача
На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 38, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV та керуючись ст.ст. 10-13, 43, 76-81, 141, 207, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 - задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2024 року
СУДДЯ