Справа № 148/1004/24
Провадження №2/148/443/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано в його інтересах та від його імені представником, адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

В квітня 2024 адвокат Покоєвич А.О. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2011 № 2-157/11 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2010 до повноліття сина.

Після ухвалення вказаногосудового рішення в позивача змінився сімейний стан. Так, 30.12.2015 він уклав шлюб з ОСОБА_4 . Від даного шлюбу в них є неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач проходить військову службу в складу військової частини НОМЕР_1 з 26.02.2022. Через отримані поранення у нього зафіксовано 25 % втрати військової працездатності.

З урахуванням стану здоров`я позивача, зміни його сімейного стану, вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які утримуються з позивача на користь відповідачки на утримання їх спільного сина.

Вказані обставини стали причиною звернення в суд з даним позовом, у якому представник позивача просить зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, до досягнення сином повноліття.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. До позовної заяви додано заяву представника позивача, в якій він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в його відсутність та відсутність позивача.

Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків.

З копії листа начальника Другого відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.04.24 №41706/22.26-35, адресованого адвокату Покоєвичу А.О., судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2-157/2011, виданий 08.02.2011 Тульчинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % п.м. для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2010 до його повноліття. Виконавче провадження №26380941. В межах даного провадження стягнуто та перераховано кошти в загальному розмірі 306986,78 грн. (а.с. 8) Той факт, що з позивача на користь відповідачки здійснюється стягнення аліментів на утримання сина за судовим рішенням підтверджується також копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2011 (а.с. 9), копією звіту про здійснення відрахування та виплати Військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-157/2011, згідно якох за період з 01.03.2023 по 31.12.2023 з заробітної плати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 утримано 218771,50 грн. (а.с. 10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 30.12.2015 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис №4132 (а.с. 12).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 09.02.2016 (а.с. 9), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки від 15.03.2024 №2123кп/вих., виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в даній військовій частині із 26.02.2022 (а.с. 15).

Згідно копії довідки серії 12 ААА №000928, виданої 13.06.2023 на підставі акту огляду МСЕК №1086, у ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати працездатності (а.с. 16).

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття.

Згідно ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У розумінні вказаних вище законодавчих норм саме ініціатор позову має доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, аналіз зазначених правових норм дає можливість зробити висновок, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Оскільки позивач є платником аліментів, то його звернення в суд з даним позовом не суперечать чинному законодавству. Крім того, ним належними доказами доведено той факт, що на сьогодні в нього змінився сімейний стан: він вдруге одружився, в даному шлюбі в нього народилося двоє дітей, які на даний час є малолітніми та у позивача, як батька, виник обов`язок щодо їх утримання. Також позивачем доведено погіршення стану здоровя та втрати 25% професійної працездатності.

Вказані обставини, на переконання суду, є достатніми підставами для зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини від попереднього шлюбу.

При цьому суд виходить також із положень ст. 182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, враховуючи повне визнання відповідачкою позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає можливим змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача, з 1/2 частини частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/5 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

З огляду на це, аліменти у новому розмірі слід стягувати з дня набрання чинності даним рішенням суду.

Оскільки у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого листа, виданого на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2011 в справі

№2-157/11 про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає необхідним визначити, що стягнення за вищевказаним виконавчим листом належить припинити станом на день набрання законної сили цим судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180- 183, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263-265, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2011 у цивільній справі №2-157/11 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП: НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2011 в справі №2-157/11, припинити з дня набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 28.05.2024.

Суддя Л.А. Штифурко