НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 вересня 2024 рокуСправа № 322/1292/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст позовних вимог, рух справи.

До Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №671779469 від 21.11.2020 в сумі 23806,50 грн.

Зі зімсту позовної заяви випливало те, що 21.11.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та Відповідач уклали Кредитний договір №671779469 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит на суму 8500,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

21.11.2020 ТОВ «Манівео» перерахувало Відповідачу грошові кошти в сумі 8500,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 .

Відповідач Кредит зобов`язався повернути, проценти за користування Кредитом сплатив в незначній сумі.

28.11.2018 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 (далі Договір Факторингу) і додаткові угоди до нього (№19, від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021) відповідно до яких, а також Витягу з реєстру прав вимоги №117 від 19.01.2021, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 16 870,50 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року і додаткові угоди до нього (№2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022) відповідно до яких і Витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 право вимоги до Відповідача від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», сума вимоги становила 23806,50 грн.

14.02.2022 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №671779469, становить - 23806,50 грн, яка складається з: 8500,00 грн - заборгованість по кредиту; 15306,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Представник Поизвача в обґрунтування вимог посилався на положення ст.ст.512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054, 1078 ЦК України. Також просив стягнути з Відповідача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Ухвалою від 22 липня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

29.07.2024 Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову. Зі змісту відзиву випливає, що після 18.12.2020 за користування кредитом відсотки не мали бути нараховані.

Також вважав, що позивач пропустив строк позовної давності з огляду на те, що 19.12.2020 настало прострочення платежу. Вказував, що до позовної заяви не додано розрахунку позовних вимог, що Позивач не набув право вимоги до нього, оскільки первинний Договір факторингу не містив умов пролонгації.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути з Позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

07.08.2024 представником Позивача додані додаткові пояснення у яких він обґрунтовує доводи щодо періоду нарахування відсотків, позовної давності, розрахунку заборгованості, а також необґрунтованості витрат на правничу допомогу понесених Відповідачем.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надали відповідні заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом,

застосовані норми права і мотиви з яких виходив суд.

21.11.2020 укладено договір №671779469. Сторонами вказаного договору зазначені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_2 (а.с.10 - 12).

Умовами Договору визначено розмір кредиту, строк дії договору і умови його пролонгації, процентна ставка за різними умовами, відповідальність сторін. Також сторонами договору узгоджено графік розрахунків (а.с.13).

21.11.2024 на виконання умов згаданого договору здійснено грошовий переказ в сумі 8500,00 грн на номер картки №5167-80XX-XXXX-7516 (а.с.41).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео», заборгованість ОСОБА_1 на 19.01.2021 становила 16726,00 грн (а.с.72, 73).

28.11.2018 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01 (а.с.46 59).

28.11.2019, 31.12.2020, 05.08.2020 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди №№19, 26, 27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.60 68).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №117 від 19.01.2021 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 16870,50 грн (а.с.69 - 71).

Вказана обставина додатково підтверджується довідкою ТОВ «Манівео» вих. №671779469/ФК від 21.06.2024.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.10.2021 становила 23806,50 грн (а.с.96, 97).

05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року (а.с.74 82).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди №2 від 03.08.2021 і №3 від 30.12.2022 (а.с.83, 84).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 23806,50 грн (а.с.89 - 92).

14.02.2022 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №14/02/2022-01 (а.с.98 105).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 14.02.2022 до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 23806,50 грн (а.с.93 95).

Згідно з випискою осового рахунку за кредитним договором (а.с.45) і розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.145) заборгованість Відповідача складає 23806,50 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Зі змісту ст.ст.76 -79 ЦПК України випливає, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг».

Факт укладання кредитного договору в електронній формі і отримання грошових коштів Відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Згідно з п.п.5.3.3 цього Договору фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.п.1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 2 зазначеного Договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно п.4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Відсутність прямої вказівки у Договорі про можливість його пролонгації, жодним чином не свідчить про неможливість укладання додаткових угод, оскільки це не суперечить Закону і умовам Договору.

Додатковою угодою №19 укладеною 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії Договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Інші умови, залишилися без змін.

Додатковою угодою №26 укладеною 31.12.2020 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс». В даній додатковій угоді Договір викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.

Додатковою угодою №27 укладеною 31.12.2021 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії дії Договору факторингу продовжено до 31.12.2022. Інші умови, залишилися без змін.

Договор факторингу і усі додаткові угоди до нього містять підписи сторін, які підтверджують їх укладення і перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс».

Неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора, чого у даному випадку не відбулося, адже Відповідач не виконав умови Кредитного договору перед первісним кредитором.

Аналогічним чином право вимоги за Кредитним договором відступлено від ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а від останнього воно перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».

Відповідно до ч.2 ст.1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Згідно з п.1.3 Кредитного договору право вимоги до ОСОБА_1 виникло у первісного кредитора 19 грудня 2020 року.

Станом на вказану дату Договір факторингу між ТОВ «Манівео» і ТОВ «Таліон Плюс», яким передбачалося право відступлення майбутньої вимоги, був чинним, оскільки його дія продовжувалася згідно додаткових угод.

Реєстр відступлення прав за кредитним договором, підписаний ТОВ «Манівео» і ТОВ «Таліон Плюс» 19 січня 2021 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу, що не суперечить Закону.

Аналогічне можна зазначити щодо договорів факторингу, додаткових угод і Реєстрів відступлення прав за кредитним договором між ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал».

Отже, слід виходити з обгрунтованості доводів позовної заяви щодо законності набуття Позивачем права вимоги за Кредитним договором, враховуючи, зокрема те, що усі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами реєстру боржників.

Перевіряючи обгрунтованість заявленої суми заборгованості суд керується таким.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору, у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення).

В п.4.2 вказано, що Строк дії цього Договору, вказаний в п.1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за Дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов Договору (пені) та інших нарахувань передбачених Договором.

Згідно із п.4.3 Кредитного договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п.1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.4.5 кредитного договору усі істотні умови Договору, в тому числі розмір Базової та Дисконтної процентної ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.

Підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, Відповідач погодився з усіма умовами кредитного договору.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.22)).

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 акцентувала увагу на тому, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принципcontra proferentem(лат.verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Цей же висновок Верховним Судом застосовано послідовно, зокрема у постанові від 24.10.2023 у справі №920/1396/15.

Сторони узгодили, що у випадку користування понад 27 днів з моменту отримання кредиту строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.2. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 1,7 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.2. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, сторони договору узгодили між собою розмір процентів від суми несвоєчасно повернутого кредиту, які є мірою відповідальності боржника за неналежне виконання умов договору (ч.2 ст.625 ЦК України) та не є відсотками за користування кредитними коштами (ст.1048 ЦК України).

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

Розрахунок заборгованості наданий Позивачем, на переконання суду є правильним, до того ж контр розрахунку Відповідачем не надано.

З урахуванням вказаного, вимога позивача про стягнення заборгованості на загальну суму 23806,50 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 8500,00 грн і процентів в сумі 15306,50 грн (за строкове і понад строкове користування кредитом), є обрунтованою.

Строк позовної давністі у вказаній справі не пропущений з огляду на положення п.п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (продовжується на строк дії карантину; перебіг позовної давності, зупиняється на строк дії воєнного стану), отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додана платіжна інструкція №3077 від 09.07.2024, якою підтверджується сплата Позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн, отже вказана сума підлягає стягненню Відповідача на користь Позивача.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч.ч.4 6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження заявленого Позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, представник останнього додав до позовної заяви такі документи: договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024, протокол погодження послуг (Додаток до Договору про надання правничої допомоги), акт прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, отже враховуючи обставини цієї справи, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу в цілому, суд дійшов переконання, що розмір витрат понесених Позивачем на правничу допомгу є завищеним, тому є доцільним зменшити його до суми 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №671779469 від 21.11.2020 в сумі 23806,50 грн (двадцять три тисячі вісімсот шість гривень 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Реквізити учасників справи:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-а, офіс 10, ідентифікаційний код 43541163;

- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 23.09.2024.

Суддя Р.О. Губанов