Єдиний унікальний номер судової справи: 481/289/24
Номер провадження: 22-ц/812/1447/24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Базовкіної Т.М., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: заявниці - ОСОБА_1 її представника - адвоката Ляшенка М.Д, представників заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 липня 2024 року ухваленого під головуванням судді - Вжещ С.І. в приміщенні того ж суду по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2024 року адвокат Ляшенко М.Д. діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, ув якій просив встановити юридичний факт проживання сумісно жінки за прізвищем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без укладення шлюбу із загиблим чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Лиман, Донецької області.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 05 червня 1993 року зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 03.12.1999 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано. Між тим, після розірвання шлюбу з грудня 1999 року і до ІНФОРМАЦІЯ_17 вони проживали разом за однією адресою як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного. Після розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилась спільна донька - ОСОБА_6 . Таким чином, у них утворилась сім`я, в якій кожен з них був її повноцінним членом. У зв`язку з військовою агресією російської федерації ОСОБА_4 був мобілізований 24.02.2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_17, під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Лиман, Донецької області ОСОБА_4 загинув. ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_4 , як свого чоловіка. Встановлення даного факту необхідне ОСОБА_1 для отримання спадщини з долі сумісно придбаного майна та отримання виплати грошового утримання та грошової допомоги у разі загибелі (смерті), військовозобов`язаних резервістів під час виконання ними обов`язків у захисті України від агресії російської федерації.

Посилаючись на вказані обставини, адвокат Ляшенко М.Д. просив задовольнити заяву.

У запереченнях на заяву, представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Тищенко М.С., просив заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без задоволення, посилаючись на те, що заявницею не доведено факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2024 року за клопотанням адвоката Ляшенка М.Д. замінено у справі первісну заінтересовану особу ІНФОРМАЦІЯ_6 належною заінтересованою особою, якою є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У відзиві на заяву ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту родинних відносин їй необхідно для оформлення спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 . При цьому заявниця не надає належних доказів звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. За такого, не можливо встановити чи наявний в даних правовідносинах спір про право. Крім того, із заяви вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 мав доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які не залучені до участі у справі. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватись спір про факт, але не спір про право цивільне.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що під час судового розгляду заявницею не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що заявниця з ОСОБА_4 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_4 . Крім того заявницею не надано суду переконливих доказів проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю, як-то спільні фото, сплата комунальних платежів, одна й та ж адреса реєстрації місця проживання, спільне придбання будь-якого майна, хоча на це посилались, тому суд вважає дану обставину не доведеною. Крім того, судом зазначено, що заявниця не має права на виплату грошової допомоги. Заявниця за встановленими обставинами у справі не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві (одноразова грошова допомога, гарантовані державою при загибелі члена сім`ї), тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та ухвалене на підставі не повного та не всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були не досліджені в судовому засіданні, просила рішення суду скасувати, а справу скерувати до суду першої інстанції для розгляду по суті для встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не зважаючи на наявність актового запису про розірвання шлюбу, продовжували проживати разом як чоловік та жінка до моменту загибелі ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі на майно, яке було придбане під час їх сумісного проживання. Приватним нотаріусом Паліюк Л.М. їй було відмовлено у відкритті спадкової справи, оскільки вона не є спадкоємцем.

ІНФОРМАЦІЯ_7 подав через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, який приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з недоведеності належними та допустимими доказами факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як жінки та чоловіка, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин заявниці з ОСОБА_4 .

Між тим, з таким висновком колегія не погоджується.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Отже, справи про встановлення фактів розглядаються за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Cправи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за умов, якщо факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 305/279/16-ц (провадження № 61-30299св18)).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця ОСОБА_1 зазначала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 необхідно для вирішення питання щодо звернення із заявою для отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_17): у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) та інших.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 05 червня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 грудня 1999 року було розірвано (а.с.21).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Баратівською сільською радою, Новобузького району Миколаївської області 21 березня 1994 року та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що також підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 виданого виконкомом Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.31, 32, 33).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року №47 молодший сержант за призовом ОСОБА_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_12 - командиром відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмовий батальйон (а.с.25).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання в районі ведення виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в м. Лиман Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 17 березня 2023 року видане Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса), а також витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року №108.

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області від 31 серпня 2023 року спадщину після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим №:03:000:0142 та №:03:000:0644, розташованих в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району (Баратівської сільської ради Новобузького району) Миколаївської області прийняли його доньки - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 255,257, 264).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Як на підставу задоволення своєї заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що після розірвання шлюбу з грудня 1999 року вона проживали разом із ОСОБА_4 як чоловік та жінка до самої його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Так, відповідно довідки Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року №37 згідно відомостей з погосподарської книги с. Майорівки в період з 1999 року по 2003 рік в будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , 1971 року народження, ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_10 , 2002 року народження, ОСОБА_9 , 1994 р.н., а в період з 2003 року по теперішній час у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживали наступні особи: ОСОБА_4 , 1971 року народження до ІНФОРМАЦІЯ_17, ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_10 , 2002 року народження, ОСОБА_9 , 1994 року народження (а.с. 233).

Згідно довідки, виданою Баратівським старостинським округом виконавчого комітету Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_4 , 1971 року народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно погосподарський книги №8 с. Майорівка разом з померлим були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_9 , 1994 року народження, ОСОБА_10 , 2002 року народження (а.с. 235).

Згідно Інформації підписаної депутатом Софіївської сільської ради Біднюковим Ю. за участі сусідів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 27 березня 2023 року №2 ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_4 на території одного домоволодіння у с. Майорівка з 2002 року, спочатку по АДРЕСА_3 . Подружжя упродовж спільного проживання вело спільне господарство, обробляли присадибну ділянку (город), планували разом та вирішували всі побутові проблеми. Взаємини між чоловіком і жінкою завжди були люб`язними, дружніми, між ними при спілкуванні відчувалися взаємоповага та підтримка (а.с.36).

Вказана інформація була підтверджена показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які під час розгляду справи в суді першої інстанції, пояснили, що є сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знали їх як подружжя, останні виховували двох доньок, донька - ОСОБА_14 народилася у 2002 році, яка разом з їх дітьми навчалася у школі та була їх ровесницею. Подружжя ОСОБА_15 спільно робило ремонт у домоволодінні АДРЕСА_1 , в якому святкували новосілля на яке запрошували їх як сусідів, завжди на усіх святах були разом. Крім того, подружжя вирощували городину, тримали свійських тварин та худобу - корів, свиней. Придбавали транспортні засоби. Про те, що ОСОБА_1 не перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 дізналися лише після смерті останнього.

Крім того, під час апеляційного розгляду, допитана в якості свідка - ОСОБА_10 , яка є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , надала пояснення про те, що мати й батько проживали без реєстрації шлюбу вони із сестрою дізналися лише після смерті батька. Як вона пам`ятала з самого дитинства, що вона разом із сестрою та батьками проживали у будинку АДРЕСА_1 . Батьки разом обробляли город, тримали худобу та птицю. Було придбано транспортні засоби. На всіх святах батьки були присутні разом, зокрема на її випускному у школі, а також на вступних іспитах у військовій академії та на вручені диплому, усі разом відпочивали та святкували дні народження.

На підтвердження вказаних обставин, про які зазначала у своїй заяві ОСОБА_1 та пояснювали свідки, заявницею надані копії ветеринарної карти та паспорт великої рогатої худоби від 15 серпня 2007 року, чеки та квитанції на придбання побутової техніки та золотих виробів, фото спільного відпочинку, проведення дозвілля та святкування день народжень та випускного доньки за 2005, 2019, 2020 2021 роки (а.с. 237-252)

Крім того, про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом та вважали себе подружжям, також свідчать Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000132 від 28 квітня 2022 року, сповіщення сім`ї від №21 від 09 червня 2022 року, №79 від 14 березня 2023 року, Витяг із поіменних списку безповоротних втрат складу в/ч НОМЕР_1 за 10 березня 2023 року в яких зазначено чоловік - ОСОБА_4 та дружина - ОСОБА_1 .

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000132 від 28 квітня 2022 року вбачається, що за заявою ОСОБА_1 про те що її чоловік ОСОБА_4 , 1971 року народження з 24 лютого 2022 року приймає участь у бойових діях в складі 79 ОДШБ 1-й батальйон , в/ч НОМЕР_1 та з 25 квітня 2022 року перестав виходити на зв`язок, місце перебування його невідоме, було зареєстровано та внесено кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України (а.с.27).

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_13 полковником ОСОБА_16 09 червня 2022 року було надіслано сповіщення сім`ї №21 на адресу ОСОБА_17 , про те, що її чоловік молодший сержант ОСОБА_4 1971 року народження безвісти зник ІНФОРМАЦІЯ_17 під час виконання бойового завдання, в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі н.п. Лиман, Донецької області (а.с.253).

Згідно Витягу із поіменних списку безповоротних втрат складу в/ч НОМЕР_1 за 10 березня 2023 року близькими родичами загиблого молодшого сержанта ОСОБА_4 вказана дружина ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

14 березня 2023 року Начальник ІНФОРМАЦІЯ_14 підполковник ОСОБА_18 підписав сповіщення сім`ї № 79 яке було надіслано на адресу ОСОБА_1 про те, що її чоловік молодший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі н.п. Лиман, Донецької області (а.с. 254).

Отже належними та допустимими доказами встановлено, що після розлучення з 04 грудня 1999 року та по день загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство, мали загальних бюджет, опікувалися одне одним, мали взаємні права та обов`язки, що свідчить про наявність між ними сталих відносин притаманних подружжю від яких народилася друга дитина - донька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

За такого, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 у зв`язку з її недоведеністю.

За таких обставин рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення заяви шляхом встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 04 грудня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_17.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 липня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 04 грудня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_17.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.М. Базовкіна

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 04 листопада 2024 року.