ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 638/6502/15

провадження № 22-ц/818/2510/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну спарву за заявою адвоката Лагутіна Івана Володимировича, який дії в інтересах ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року, постановлену суддею Цвірюком Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року адвокат Лагутін Іван Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №638/6502/15-ц таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.07.2015 року по справі №638/6502/15 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 481 794,96 грн. Рішення залишено без змін ухвалами апеляційного суду Харківської області від 20.10.2015 року. Предметом позову у даній справі було стягнення заборгованості за кредитним договором № 42Ф-1к-5 від 22.05.2008 року, згідно з яким останній був наданий кредит в сумі 400 000 доларів США строком до 22.05.2028 року. В подальшому до кредитного договору укладались дві додаткові угоди №1 від 26 лютого 2009 року та №2 від 02 лютого 2010 року, якими деякі умови договору виклались в новій редакції. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Починаючи з грудня 2009 року ОСОБА_4 неналежним чином виконувала зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Станом на 18.03.2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором становить 4 481 794,96 грн.. 28.09.2017 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №3 від 28.09.2017 року, якою кредитний договір викладено в новій редакції. Згідно з п.3.2 кредитного договору в редакції Додаткової угоди №3 від 28.09.2017 року строк кредитування продовжено до 22.05.2028 року або достроково, у випадках, передбачених цим договором. Відповідно до п.3.4 спосіб повернення кредиту та процентів щомісячно відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг. Тобто сторонами підписано Додаткову угоду №3 від 28.09.2017 року, якою кредитний договір викладено у новій редакції, сторони визначили новий порядок обчислення строків повернення кредиту та процентів, тобто змінили строк виконання грошових зобов`язань. Отже, рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.07.2015 року по справі №638/6502/15 не змінило природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу кредитний договір № 42Ф-1к-5 від 22.05.2008 року. Натомість сторони, користуючись принципом свободи договору, змінили строк виконання грошових зобов`язань, який наразі не сплив. В матеріалах справи відсутні докази того, що зобов`язання з урахуванням таких змін є простроченим. На думку заявника зобов`язання щодо дострокового повернення суми кредиту, можливість примусового виконання якого опосередковує рішення від 23.07.2015 року, є припиненим. Вважає, що наразі є підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника ОСОБА_1 відсутній повністю. На підставі та на виконання виконавчого листа №638/6502/15-ц щодо боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області 28.12.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №49741881, яке не завершене та перебуває у статусі «примусове виконання». Щодо боржника ОСОБА_4 виконавче провадження не відкривалось.

Також вказує, що в матеріалах справи міститься оригінал заяви ПАТ «ВТБ Банк» №26977189 від 29.09.2017 року за підписом уповноваженого представника, згідно якої банк констатує, що ОСОБА_1 фактично виконав у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом №638/6502/15-ц виданого Дзержинським районним судом м.Харкова від 02.12.2015 року, а саме банк просить закінчити виконавче провадження у зв`язку з його повним виконанням та звільнити майно з-під арешту. Крім того, зазначає, що припинена іпотека житлового будинку та відповідної земельної ділянки, які були предметом іпотеки, укладеної в забезпечення кредитного зобов`язання. Зазначена обставина на думку заявника свідчить про припинення основного зобовязання, оскільки виконання основного зобов`язання одним із солідарних боржників припиняє таке зобов`язання і для другого боржника.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року заяву адвоката Лагутіна Івана Володимировича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та задовольнити його заяву.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що сторонами підписано додаткову угоду якою сторони визначили нові порядок та строки повернення кредиту та процентів, а саме: до 22.05.2028 щомісячно відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, тобто змінили строк виконання грошових зобов`язань. Так, звертаючись до суду у 2015 році з позовом про стягнення заборгованості позивач скористався своїм правом передбаченим договором вимагати дострокового повернення боргу, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Вказує, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що набрання законної сили судовим рішенням про присудження до виконання стороною спору певного договірного зобов`язання в натурі або відшкодування стороною спору за його невиконання чи порушення відповідно до умов договору та законодавства не змінює суті цього зобов`язання. Зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Отже, сторони кредитного договору ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 цілком правомірно скористалися своїм правом на внесення змін до договору, змінивши строки та порядок погашення заборгованості за кредитом. Станом на момент розгляду заяви ОСОБА_1 даних щодо порушення таких умов кредитного договору матеріали справи не містять. Між тим, вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав оцінки заяві ПАТ «ВТБ Банк», в якій банк просить закінчити ВП №49741881 у зв`язку з повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом №638/6502/15-ц, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова від 02.12.2015 та звільнити майно з-під арешту, яка також свідчить про відсутність претензій ПАТ «ВТБ Банк» щодо виконання рішення по справі №638/6502/15-ц. Крім того, матеріали справи містять лист ПАТ «ВТБ Банк» від 28.09.2017 р. на адресу приватного нотаріуса Федоренко В.В., в якому банк як іпотекодержатель просить вважати іпотечний договір щодо житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідно земельної ділянки, припиненим 28.09.2017 р. Вказаний лист став підставою для припинення записів про обтяження нерухома майна, яке забезпечувало виконання кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з казаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа №638/6502/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 42Ф-1к-5 від 22.05.2008 року у сумі 4481794 грн 96 коп., за результатом розгляду якої 23.07.2015 року ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», заборгованість за кредитним договором в розмірі 4481794 гривні 96 копійок, а також стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» судовий збір в розмірі 1827 гривень з кожного.

Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.10.2015 року.

Встановлено, що на виконання вказаного рішення судом видано виконавчі листи №638/6502/15-ц від 02.12.2015 року, які перебувають на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Зі змісту письмових заперечень ПАТ «ВТБ Банк» вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 42Ф-1к-5 від 22.05.2008 року не погашена.

Крім того, з листа державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. вбачається, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №62146101 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, до складу якого входять: ВП №49741881 з примусового виконання виконавчого листа №638/6502/15-ц, виданого 02.12.2015 Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 481 794 гривень 96 копійок; ВП №49741932 з примусового виконання виконавчого листа №638/6502/15-ц, виданий 02.12.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судового збору в розмірі 1827 гривень з кожного. Заборгованість по ВП №49741881 4 481 794,96 грн.. Заборгованість по ВП №49741932 1827 грн.

Інформації щодо перебування на виконанні виконавчого листа стосовно ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий судовий розгляд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, № 60750/00, § 43).

Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, згідно з якою суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо пов`язане із питанням набрання судовим рішення законної сили, одним із проявів якого є реалізованість й виконуваність судового рішення.

Встановивши, що виконавчий лист виданий на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.07.2015 року, яке набрало законної сили та не скасоване, зобов`язання боржника у спірних правовідносинах з підстав, визначених законом не припинено, рішення підлягає примусовому виконанню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа №638/6502/15-ц таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст. 432 ЦПК України.

Посилання заявника на лист ПАТ «ВТБ Банк» від 28.09.2017 року, в якому банк як іпотекодержатель просить вважати іпотечний договір щодо житлового будинку та земельної ділянки припиненим та на лист ПАТ «В ТБ Банк» від 29.09.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 фактично виконав у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, судом не приймаються до уваги, оскільки зазначені листи, самі по собі, не є належним та допустимим доказом повного виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 року.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (ч.2 ст. 9 цього Закону).

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що після ухвалення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 року стягнута заборгованість була частково погашена, а саме 28.09.2017 року заявником було внесено 68500 доларів США на рахунок стягувача, що підтверджується квитанцією №7329 від 28 вересня 2017 року.

Між тим, заявник не позбавлений можливості зазначену квитанцію пред`явити державному виконавцю, на виконанні у якого знаходиться виконавче провадження, відкрите 28.12.2015 року за виконавчим листом від 02.12.2015 року № 638/6502/15-ц.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 докази часткового погашення заборгованості пред`являв державному виконавцю, а останній не прийняв їх до уваги.

Між тим, ОСОБА_1 інших первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про повне погашення заборгованості, як-то: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки тощо, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що заява про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2017 року підписана представником ПАТ «ВТБ Банк» за довіреністю Кічигіною С.С.

Із змісту довіреності від 27.04.2017 року, на підставі якої діяла ОСОБА_6 вбачається, що їй надані повноваження, зокрема, подавати виконавчі документи на виконання, вести справи в органах державної виконавчої служби з правами учасника виконавчого провадження, в тому числі знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, окрім клопотань про відмову від примусового стягнення і повернення виконавчого документу стягувачу, брати участь у провадженні виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відмови, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження.

Між тим, у листі від 29.09.2017 року представник ПАТ «ВТБ Банк» Кічигіна С.С., не маючи повноважень, фактично частково відмовилась від примусового виконання рішення та заявила клопотання про закінчення виконавчого провадження.

Із змісту листа ПАТ «ВТБ Банк» від 28.09.2017 року не вбачається, що банк підтверджує факт виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 року та зобов`язань за договором. Той факт, що сторони досягли згоди щодо припинення іпотеки після часткового погашення заборгованості, не свідчить про повне виконання рішення суду та про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доказів повного виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на договір про внесення змін № 3 від 28 вересня 2017 року до кредитного договору № 42Ф-ІК-5 від 22 травня 2008 року, якою кредитний договір викладено в новій редакції та строк повернення кредиту продовжено до 22.05.2028 року.

Між тим, той факт, що договором про внесення змін № 3 від 28 вересня 2017 року до кредитного договору № 42Ф-ІК-5 від 22 травня 2008 року продовжено строк повернення кредиту до 22.05.2028 року не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а свідчить про угоду сторін щодо сплати процентів за зобов`язанням за кредитним договором до 22.05.2028 року.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволеня.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова