Номер провадження: 22-ц/813/980/24
Справа № 522/8053/22
Головуючий у першій інстанції Шестакова Я.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Губар Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Шестакової Я.В. 19 жовтня 2022 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця.

В обґрунтування позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що 05.10.2012 року Банк уклав із ОСОБА_3 договір б/н шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами цього договору, ОСОБА_3 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 300 грн., який у наступному збільшився до 20000 грн., та зобов`язався повертати кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування ним у розмірі та в строк, визначені Умовами та правилами надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Його зобов`язання перед Банком залишилися невиконаними.

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України 12.02.2020 року, Банк направив до Приморської державної нотаріальної контори претензію кредитора та отримав відповідь про те, що спадкоємці позичальника із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями, які постійно проживали із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, до складу якої за законом віднесено борги спадкодавця - позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 19330,02 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно та без врахування висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 18.09.2019 року у справі № 640/6274/16ц, обов`язок доказування обсягу спадкового майна поклав на позивача та не зважив на те, що відповідачі не надали доказів на підтвердження того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту.

Крім того, Банк мотивував свою скаргу тим, що, проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовившись від спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після ОСОБА_3 , відповідачі в силу закону вважаються такими, що прийняли спадщину та зобов`язані задовольнити вимоги кредитора. Апелянт вважає, що вжив усіх передбачених процесуальним законом заходів для з`ясування обсягу спадкового майна у спірних правовідносинах, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання щодо витребування доказів, а саме: інформації від компетентних органів про наявне у спадкодавця рухоме та нерухоме майно, грошові кошти.

В процесі судового розгляду суду апеляційної інстанції відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла відповідач у справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.04.2023 року зупинено апеляційне провадження у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , до залучення до участі у справі правонаступника.

Згідно відповіді Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 02.08.2023 року № 2079с/01-16, в матеріалах спадкової справи наявна заява про відмову від прийняття спадщини від сина померлої ОСОБА_1 , інші заяви відсутні.

Сторони про розгляд справи на 10.09.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 , представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», який своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2012 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В заяві зазначено, що він погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до зазначеного вище договору, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, який в подальшому неодноразово збільшувався до 19340,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 24.09.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Заборгованість за кредитом залишилась не сплаченою.

За твердженням позивача АТ КБ «Приватбанк» спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є брат померлого ОСОБА_1 та мати померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою їхньої реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Мати померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , факт постійного проживання разом зі спадкодавцем не оскаржувала, а відтак, дійсно була такою, що прийняла спадщину після смерті сина.

05.07.2021 року Банком до спадкоємців ОСОБА_3 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій зі сторони відповідачів не було виконано.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк», інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, будь-яке нерухоме майно у померлого ОСОБА_3 відсутнє (т.2 а.с.43).

Згідно даних ЄДР ТЗ МВС в Одеській області, за ОСОБА_3 транспортні засоби не значаться (т.2 а.с.74).

Згідно відомостей Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, які надійшли на запит суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 станом на 06.07.2022 рік значилась зареєстрованою за зазначеною вище адресою з 16.09.1971 року. Відповідач ОСОБА_1 , станом на 06.07.2022 року, значився зареєстрованим за зазначеною вище адресою з 12.05.2017 року.

Однак, колегія суддів враховує, що з Акту про фактичне проживання особи від 05.12.2022 року вбачається, що мешканці будинку за адресою: АДРЕСА_2 , склали акт про те, що ОСОБА_1 з серпня 2006 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 42 - зворот).

З наявної у матеріалах справи копії Договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 08.06.2021 року вбачається, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради та ОСОБА_1 уклали цей договір про надання останньому у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_3 . Згідно договору, наймодавець надав наймачу ОСОБА_1 , та членам його сім`ї - ОСОБА_2 право користування вищевказаним жилим приміщенням (т. 2 а.с. 54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла відповідач у справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.04.2023 року зупинено апеляційне провадження у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , до залучення до участі у справі правонаступника.

Згідно відповіді Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 02.08.2023 року № 2079с/01-16, в матеріалах спадкової справи наявна заява про відмову від прийняття спадщини від сина померлої ОСОБА_1 , інші заяви відсутні.

Таким чином, правонаступники після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Щодо доводів позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» про те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є брат померлого ОСОБА_1 , то колегія суддів вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Другу чергу спадкоємців становлять рідні брати та сестри спадкодавця; його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , на момент відкриття спадщини, була його мати ОСОБА_2 .

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття та у випадку зміни черговості одержання права на спадкування.

Брат померлого ОСОБА_1 був спадкоємцем другої черги, а відтак, враховуючи наявність спадкоємця першої черги, не міг вважатися таким, що прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Відповідно, у даному випадку ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, тобто особою, притягнутою позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 1, 2 та 3 ст. 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи обставини справи, у задоволенні позовних вимог, пред`явлених АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця, має бути відмовлено, оскільки такі позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом ст. 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.10.2021 року у справі № 552/4892/19, від 09.11.2022 року у справі № 295/15702/20.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку колегією суддів встановлено відсутність жодних осіб, які є спадкоємцями померлого позичальника ОСОБА_3 (за законом чи за заповітом), та прийняли спадщину після його смерті, і саме ці обставини є підставою для відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», однак неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 року підлягає зміні, із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2022 року - змінити, викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 вересня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе