Справа № 305/1116/24
Провадження по справі 2/305/481/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки Прокіп`юк О.Ю.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Прокіп`юк Оксана Юріївна, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Ясінянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі Позивачка) в особі представника Прокіп`юк Оксани Юріївни звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Ясінянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства. Позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 , з березня 2016 року почала спільно проживати із ОСОБА_4 у житловому будинку його батька, ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 . З самого початку спільного проживання між ними склалися гарні та довірливі стосунки. Вони разом вели господарство, обробляли город, тримали худобу та птицю. ОСОБА_4 працював на різних сезонних роботах, в тому числі за кордоном, зароблені ним гроші вони витрачали разом на спільні потреби. За період спільного проживання вони зробили у будинку косметичний ремонт, придбали речі повсякденного вжитку. За кошти чоловіка купляли одяг, продукти харчування, відпочивали, відвідували родичів, а їхнє сімейне життя складалося добре, відносини будувалися на взаємному почутті кохання, любові, взаєморозуміння і довіри, їхні погляди на життя та суспільні цінності співпадали одне з одним. Загалом відносини між ними, які склалися в період спільного проживання, були притаманні подружжю, вони спільно проживали, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. Загалом вони прожили разом однією сім`єю понад шість років. Крім того, за час їхніх спільних відносин у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація народження сина відбулась за заявою позивачки, бо з чоловіком не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відомості про батька дитини в актовому записі про її народження були записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, а саме батьком дитини був записаний ОСОБА_6 . За весь час спільного проживання матеріальне утримання сім`ї взяв на себе чоловік. Він дуже любив сина, піклувався про нього, виховував. За час спільного проживання ніхто з них у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком/жінкою не перебували. Інших дітей чоловік не мав, син ОСОБА_5 був його єдиною дитиною. З 01 березня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період й ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойових завдань, що стало великою втратою для них. З метою захисту сімейних та цивільних прав виникла необхідність оформлення документів для одержання передбачених чинним законодавством виплат та допомог (одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та пенсії у зв`язку із втратою годувальника). Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Згідно зі Звітом ДНК про встановлення спорідненості, шляхом дослідження біоматеріалів, взятих від найближчого родича нині загиблого ОСОБА_4 - його батька ОСОБА_3 , та дитини, ймовірність споріднення між дитиною ОСОБА_7 та нині померлим ОСОБА_4 склада 99,09%. ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ на підтвердження або спростування факту батьківства. Померлий ОСОБА_4 матеріально підтримував свою сім`ю, систематично перераховуючи кошти на банківську картку позивачки. ОСОБА_1 ніде не працює, ІТД не займається, в ЦЗ не зареєстрована, що вказує на те, що нині померлий чоловік ОСОБА_4 був єдиним годувальником сім`ї. Таким чином, вважає, що вона надала достатньо доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 з 2016 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нині померлим ОСОБА_4 та заявницею ОСОБА_1 й факт батьківства нині померлого ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_7 , має юридичне значення, тобто від них залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці та малолітньої дитини, зокрема права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та оформлення пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, як особами, які були членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та перебували на його утриманні. Вирішення даного юридичного факту в позасудовому порядку чинним законодавством не передбачено. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи позивачка, це сплата судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу, що становить грошову суму орієнтовно в розмірі 15000 гривень. Вона вже понесла витрати по сплаті адвокату гонорару за консультацію та написання позовної заяви та які заявлятиме для стягнення з Відповідача. Крім того, вона сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн, який теж підлягає відшкодуванню з Відповідача. З огляду на викладене, просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період часу з 2016 року по день смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 . Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 . Зобов`язати Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в актовому записі №3 про народження ОСОБА_7 , складеного 12.01.2017 виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в графі «батько» зазначити: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство України, уродженець с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області».

Ухвалою Рахівського районного суду від 08.05.2024 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подати пояснення щодо позову та відзиву до закінчення підготовчого провадження.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Калетнік Марина Юріївна в системі "Електронний суд" направила відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_1 не проживала з ОСОБА_4 в будинку батька протягом понад шість років. Заявниця лише періодично навідувала ОСОБА_4 , але це відбувалося до 3 місяців, що може бути підтверджено сусідами та родичами ОСОБА_4 . В однокімнатному будинку батька ОСОБА_4 проживає батько, сестра, чоловік сестри та двоє дітей. За твердженням ОСОБА_1 вона проживала з ними, але фізично у двокімнатному будинку не можуть проживати ще 7 осіб, а саме вона та 6 її дітей, при цьому інші 5 дітей не є дітьми ОСОБА_4 . Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Заявниця вказує, що вона проживала в будинку разом з ОСОБА_4 , його родиною та 6 дітьми, однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки фізично в будинку з однією кімнатою не може бути розміщено 13 осіб, враховуючи загиблого ОСОБА_4 . ОСОБА_1 . У позивачки не були сімейні відносини із загиблим ОСОБА_4 - худоби та городу в загиблого взагалі не було (вони були присутні лише в його сестри, яка цим займалася), косметичного ремонту в будинку зроблено не було, оскільки людина, яка фізично не проживає в будинку та не має відносин з ОСОБА_4 не може його зробити, тому й відповідно речі загального вжитку не купувались. Родичів та друзів ніхто не відвідував, оскільки зазначеної заявницею сім`ї не існувало. Дану інформацію можуть підтвердити родичі, з якими вони нібито проживали, та друзі загиблого. На доведення факту спільного проживання Заявником було подано Акт підтвердження факту спільного проживання, який не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_8 не підписував даний документ, зазначена інформація в ньому є неправдивою, а підпис свідка ОСОБА_9 підроблений. У свідоцтві про народження ОСОБА_7 не вказано батька дитини. Заявниця вказує, що із загиблим у них були сімейні відносини і вони проживали з ним до того часу, як він пішов на війну, але, якщо в них були дійсно чудові сімейні відносини, то виникає питання, чому вони не одружилися та в свідоцтві про народження не вказали відразу батьком дитини загиблого. Звіт ДНК про встановлення спорідненості, шляхом дослідження біоматеріалів, взятих від найближчого родича нині загиблого ОСОБА_4 , його батька - ОСОБА_3 та ймовірність спорідненості між батьком і сином складає 99, 09%, але цей висновок не можна вважати належним та достовірним доказом про підтвердження факту батьківства тому, що не було надано свідоцтво експерта та ліцензію даної установи на проведення таких експертиз. Оскільки, Заявник підроблював документи про підтвердження факту спільного проживання, то не виключено, що звіт ДНК також може не відповідати дійсності. Для достовірності інформації було б доцільно призначити повторно судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу в незалежній державній експертній установі. Тому, враховуючи вищенаведене, стверджувати про те, що звіт ДНК відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості є абсурдним та потребує перевірки. У Заявниці та загиблого дійсно були статеві відносини, але вони тривали не більше трьох місяців, то ОСОБА_1 могла запевнити ОСОБА_4 про те що він був батьком дитини, оскільки дата зачаття приблизно співпадають з їхніми статевими відносинами, але ця інформація потребує підтвердження, оскільки не виключено, що батьком дитини може бути зовсім інший чоловік. ОСОБА_1 переконала ОСОБА_4 у тому, що він є батьком дитини, тому він надсилав кошти не на забезпечення сім`ї, якої не існувало, а на утримання дитини. Тому, докази, надані ОСОБА_1 , є непідтвердженими та такими, що не відповідають достовірності, доцільності та належності. Підроблені докази мають не братися до уваги судом, а ті, які викликають сумніви мають бути підтвердженні повторно задля перевірки правдивості доданих доказів. До позовної заяви позивач додає світлини, що не є доказом спільного проживання з ОСОБА_4 , оскільки даний доказ підтверджує лише те, що ОСОБА_4 з повагою ставився до дитини та виконував роль батька. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться фотографії певних подій або фотографії, де пара знаходиться разом, але дані фотографії відсутні, оскільки спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1 не було. Право на виплату одноразової грошової допомоги має батько загиблого - ОСОБА_3 та, в разі підтвердження про наявність дитини у загиблого ОСОБА_4 , також, до списку осіб, які мають право на виплату грошової допомоги, включається син загиблого. Дружини в загиблого не було, а з ймовірною матір`ю дитини він не проживав (були лише періодичні навідування ОСОБА_1 до загиблого, які тривали до 3 місяців), тому дані дії не є спільним проживанням, як стверджує Заявниця. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та призначити проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи в належній державній установі для підтвердження факту батьківства загиблого. Відшкодувати витрати, пов`язані з наданням адвокатських послуг в сумі 20000 гривень.

Прокіп`юк Оксана Юріївна подала відповідь на відзив, в якому стосовно викладених у відзиві ОСОБА_3 обставин пояснює, що дійсно ОСОБА_1 має шестеро дітей, з яких наймолодша дитина, ОСОБА_5 , являється сином нині померлого ОСОБА_4 . У позовній заяві вона жодним чином не вказувала, що її п`ятеро дітей є дітьми ОСОБА_4 та що вони проживали у будинку батька останнього. У будинку АДРЕСА_1 вона проживала разом із нині померлим ОСОБА_4 та їхнім сином ОСОБА_5 , а також батьком померлого чоловіка. Сім`я сестри чоловіка проживали окремо від них, оскільки будинок являє собою різні окремі входи. Відповідач у відзиві сам плутає свої пояснення - то в нього будинок однокімнатний, в якому проживає він, його донька із сім`єю, то двокімнатний, в якому не можуть проживати ще 7 осіб, а саме позивачка та 6 її дітей. Посилання відповідача на те, що вона не проживала у вказаному будинку, а лише навідувалася до чоловіка ОСОБА_4 і це відбувалося до 3 місяців, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу, що будинок відповідача, в якому вона за життя чоловіка проживала, знаходиться недалеко від її будинку, в якому вона зареєстрована, це АДРЕСА_2 . По суті вони являлися сусідами. Відповідно її п`ятеро дітей проживали поруч. Також худобу вони тримали, обробляли город за адресою АДРЕСА_2 , але це була спільна робота, відповідно були наявні взаємні права та обов`язки. Ведення господарства не обов`язкове за місцем проживання, головне спільне ведення господарства, наявність спільного побуту. Їхнє спільне проживання не обмежувалося житловим будинком відповідача. За час спільного проживання вони з чоловіком неодноразово планували зареєструвати свої відносини, однак в ці плани завжди втручалася сестра чоловіка, відговорювала його, втикаючи дітьми позивачки. Відповідно і при народженні сина ОСОБА_5 , відомості про батька були внесені за її вказівкою. Однак це не означало, що чоловік не визнає сина, навпаки він дуже його любив, піклувався про нього. Посилання відповідача, що дитина ОСОБА_5 не являється сином нині померлого ОСОБА_4 є припущенням відповідача насадженим його донькою. Наголошує на тому, що відповідач сам, добровільно з`явився в лабораторію Астра-ДІА в АДРЕСА_3 , в якій добровільно надав свій біологічний зразок - слину, для проведення тесту ДНК на ймовірність споріднення як дідом та онуком. Звертає увагу суду, що якби вона була невпевнена в батьківстві нині померлого ОСОБА_4 щодо свого сина ОСОБА_5 , вона б ніколи не зверталася до суду з даним спором. Загалом вважає, що вона до позову надала достатні, належні докази для підтвердження факту проживання однією сім`єю, та факту батьківства. Натомість відповідач жодного доказу на заперечувальні пояснення, викладені у відзиві, не надав. Отже, відзив ОСОБА_3 на позовну заяву просить вважати безпідставним, необґрунтованим та таким, що не доведений жодними належними, допустимими доказами.

Представник позивачки Прокіп`юк Оксана Юріївна через систему електронний суд 18.06.2024 подала заяву про зміну предмету позову, оскільки родина відповідача в даний час, особливо після звернення позивачки до суду, чинять тиск на неї, налаштовують проти неї мешканців села, висловлюють погрози, образи її честі та гідності, образи щодо її дітей, мотивуючи тим, що позивачка має намір забрати хату, худобу і т.п., хоча насправді це не відповідає дійсності. Оскільки позивачка, будучи чесною, доброзичливою людиною, не в силах слухати ті прокльони, образи, тому для мінімізації розладу свого ментального здоров`я, вважає за доцільне змінити предмет позовних вимог способом вилучення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Тому, виключно, діючи в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_7 , позивачка наполягає на розгляді позовної вимоги про встановлення факту батьківства, зокрема просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 та зобов`язати Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в актовому записі №3 про народження ОСОБА_7 , складеного 12.01.2017 виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в графі «батько» зазначити: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство України, уродженець с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області.

Ухвалою суду від 28.06.2024 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Прокіп`юк О.Ю. змінені позовні вимоги підтримали та просять змінений позов задовольнити повністю, з підстав, наведених у позовній заяві. Вони не заперечували щодо призначення експертизи у даній справі на встановлення батьківства, про яку було заявлено у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 зустрічалася з його сином. У неї є шестеро дітей від різних чоловіків. Позивачка допомагала сусідам по господарству, тому сусіди підтверджують, що дитина позивачки - ОСОБА_7 , є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Він цю дитину ні за яких обставин своїм онуком не визнає. Вважає, що аналіз ДНК не підтверджує того, що його син є батьком дитини позивачки, це хіба може підтвердити його батьківство.

Представник третьої особи - Ясінянської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищний голова ОСОБА_13 04.06.2024 за №071-05/108 надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, вимоги позивачки залишає на розсуд суду.

Представник третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, 28.05.2024 від начальника Управління ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд даної позовної заяви без участі їхнього представника з урахуванням вимог закону та судової практики Верховного Суду.

Представник Рахівського РТЦКСП в судове засідання не з`явився, начальник ОСОБА_15 надіслав заяву від 10.06.2024 №5142 про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними у справі доказами.

Представник Рахівського ВДРЦС у Рахівському районі Марія Гарна за №268/31.7.27 від 29.052024 надіслала суду заяву про розгляд даної справи без участі їхнього представника, не заперечує щодо задоволення позову.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою сторін. Вона знає, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 протягом шести років і у них була спільна дитина, син ОСОБА_17 . Вони проживали то у будинку батьків позивачки, то у будинку відповідача. ОСОБА_4 визнавав цю дитину, купляв йому різні речі, а син його завжди називав татом. Відповідач також завжди визнавав дитину як свого онука. Вся родина ОСОБА_3 визнавала цю дитину як сина ОСОБА_4 і лише зараз вони стали заперечувати цей факт.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін і може підтвердити, що покійний ОСОБА_4 проживав з позивачкою й у них є спільна дитина, син ОСОБА_17 , якого батько за життя любив, купляв подарунки. Він хотів записати дитину на своє ім`я, але не встиг, скільки трагічно загинув на війні. Також відповідач завжди визнавав цю дитину як свого онука, купляв йому цукерки. Родичі ОСОБА_4 заважали позивачці та ОСОБА_4 спільно проживати, вони постійно втручалися в їх відносини.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним зі способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 760/3977/15 (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Водночас, Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Доказами визнання батьківства можуть бути також листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15 (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19).

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження зі зазначенням відомостей про батька №6 від 16.11.2022 відомості про батька ОСОБА_6 щодо дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.10.2022 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Вереміївка, Херсонської області, про що 17.10.2022 зроблено відповідний актовий запис №266.

Згідно з повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №4719 від 03.11.2023 військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 01.03.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №2491 від 10.10.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Позивачка на підтвердження позовних вимог надала суду акт про підтвердження факту спільного проживання, складений депутатом Ясінянської селищної ради Климпуш Галиною Василівною, за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , який затверджений селищним головою ОСОБА_21 , де зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_2 , вона з 2016 року проживала за адресою АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_4 у житловому будинку його батька - ОСОБА_3 . За час спільного проживання вони вели спільний побут та виховували спільну дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . З початку спільного проживання та до останніх днів свого життя покійний ОСОБА_4 повністю підтримував та забезпечував сім`ю.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Лазещинської сільської ради №1453 від 16.11.2023 ОСОБА_1 ніде не працює, ІТД не займається, в центрі зайнятості не зареєстрована.

Згідно з випискою по картковому рахунку, що відкритий, на ім`я ОСОБА_1 , за період з січня 2022 року по серпень 2022 року, на рахунок позивачки систематично надходили перекази від ОСОБА_22 , зокрема 04.04.2022 в сумі 10000 гривень, 28.04.2022 - 10000 гривень, 14.05.2022 - 20000 гривень, 16.08.2022 - 20000 гривень.

Також, на підтвердження родинних відносин позивачка надала звіт ДНК про встановлення спорідненості від 08.01.2024, де зазначено, що ймовірність збігу спорідненості ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (відповідача) становить 99,086449%.

Як було встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_3 , як найближча особа за спорідненням, тобто батько загиблого ОСОБА_4 , добровільно погодився на цей аналіз на встановлення спорідненості, надавши відповідні біологічний матеріал для дослідження.

Заперечення відповідача щодо того, що цей аналіз не може підтверджувати батьківство його сина, не заслуговує на увагу, оскільки тест ДНК з найближчим родичем загиблого є підтвердженням кровного споріднення між особами, щодо яких проводиться аналіз ДНК, тобто ДНК-аналіз на спорідненість дозволяє встановити, чи мають особи загального одного або двох батьків (тобто, чи є вони рідними, або зведеними, братами, сестрами чи братом та сестрою), або чи є вони спорідненими (дядько/тітка - племінники, дідусь/бабуся - онуки). Отже, заперечення ОСОБА_3 будуються на його хибному уявленні щодо аналізу ДНК, а тому суд в даному випадку виходить із доказів в їх сукупності.

Отже, по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_4 щодо малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зокрема, на підставі належної оцінки сукупності зібраних у справі доказів - показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , свідоцтва та витягу з актового запису про народження ОСОБА_7 , світлин ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_7 , виписки з банківського рахунку позивачки, на який ОСОБА_4 переказував кошти, у тому числі на утримання дитини, акту виконавчого комітету за місцем проживання сторін, суд установив, що позивачка надала достатню кількість доказів, які свідчать про визнання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , за життя батьківства щодо сина ОСОБА_7 . Водночас матеріали справи не містять жодного доказу на спростування заперечень відповідача щодо батьківства його сина ОСОБА_4 щодо дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , своїм правом на призначення судової генетичної експертизи відповідач так і не скористався, адже він не підтримував свого клопотання під час проведення підготовчого засідання, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, позов підлягає задоволенню, що відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

З огляду на задоволення вимоги про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є підставною й вимога позивачки про внесення відповідних змін про батька ОСОБА_4 в актовий запис про народження зазначеної дитини.

У даній справі ухвалою суду від 17.06.2024 було забезпечено позов шляхом заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешканцю АДРЕСА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце загибелі с. Веремієвка, Херсонська область, до вирішення по суті цієї справи та набуття рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини 7 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Змінений позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в актовому записі №3 про народження ОСОБА_7 , складеного 12.01.2017 виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в графі «батько» зазначити: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство України, уродженець с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області».

Відомості про учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: Прокіп`юк Оксана Юріївна , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_11 , тел. НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , тел. НОМЕР_7 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Представник відповідача: ОСОБА_23 , тел. НОМЕР_9 , адреса АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Треті особи:

Ясінянська селищна рада, Рахівського району, Закарпатської області, ел. пошта , адреса смт Ясіня, вул. Борканюка, 7, ;

Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі, ел. пошта, , адреса м. Рахів, вул. І.Франка, 5, ;

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ел. пошта , адреса м. Ужгород, пл. Народна, 4, ;

ІНФОРМАЦІЯ_12 ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_13 , адреса АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_11.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2024.

Суддя: В.Е. Ємчук