Номер провадження: 22-ц/813/3425/24
Справа № 521/9706/21
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» про відшкодування майнової шкоди, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Тополевої Ю.В. 25травня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, який було уточнено, та просила стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у розмірі 57488,58 грн., завдану внаслідок залиття квартири, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 . Позивач зазначала, що у період з 2018 року по дату подачі позову з вини відповідачів, через неправильну експлуатацію каналізації, відбувається залиття її квартири. Вказувала, що залиття відповідачами належної їй квартири підтверджується актом КП ЖКС «Хмельницький» від 06.05.2021 року, яким встановлено, що через міжповерхневе перекриття між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 відбувається замокання стелі у санвузлі, отвір в стелі санвузла (гіпсокартон), замокання стіни коридора, замокання стіни кухні, при неодноразовому залитті стала непридатна дошка підлоги кухні. Замокання сталося по халатності мешканців квартири АДРЕСА_4 монтаж труб з`єднання труб каналізаційного стояка. Згідно висновку експерта, розмір завданої внаслідок залиття квартири майнової шкоди складає 57488,58 грн., яка має бути стягнута з відповідачів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 57488,58 грн., судовий збір у розмірі 908 грн., та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 11326,20 грн.

В задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що акт КП ЖКС «Хмельницький» від 06.05.2021 року був складений без присутності апелянта, нею не підписувався. Крім того, до залиття квартири ОСОБА_2 призвели дії останньої, які виразилися у відмові позивачки здійснити заміну каналізаційного стояку, що проходить через квартиру АДРЕСА_3 , який знаходиться у непридатному стані, має значний знос, та не замінювався з початку експлуатації будинку з 50-х років минулого століття.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про права власності на житло від 11.03.1998 року № 621, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 20.08.2004 року № 49104, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.02.2012 року № 29756703, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року № 36560465.

ОСОБА_2 зазначає, що у період з 2018 року по 2021 рік відбувалось періодичне залиття належної їй квартири.

З акту про залиття від 06.05.2021 року, складеного КП ЖКС «Хмельницький» вбачається, що цей акт був складений про те, що у будинку АДРЕСА_5 було зафіксовано факт неодноразового залиття, який відбувається регулярно. Дана квартира розташована на першому поверсі 2-х поверхового будинку. Над квартирою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 , розташована квартира АДРЕСА_4 - власник ОСОБА_5 . При обстеженні квартири АДРЕСА_3 було встановлено, що через міжповерхове перекриття між квартирою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 відбулося замокання стелі у сан. вузлі 1 кв. м., отвір в стелі сан. вузла 0,5 кв.м. (гіпсокартон), замокання стіни коридора 0,5 кв.м., замокання стіни кухні 2 кв.м., при неодноразовому залитті стала непридатна дошка підлоги кухні 0,5 кв. м. Замокання сталося через халатність мешканця кв. АДРЕСА_4 (монтаж труб з`єднання труб каналізаційного стояка).

Таким чином, з акту від 06.05.2021 року вбачається, що залиття квартири ОСОБА_2 сталося через халатність мешканця кв. АДРЕСА_4 (монтаж труб з`єднання труб каналізаційного стояка).

Вказане підтверджується висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21-7379 від 31.10.2022 року, з якого вбачається, що при проведенні натурного обстеження було виявлено та зафіксовано, що стояки каналізаційних труб квартири АДРЕСА_4 , які розміщені у перекритті між поверхами, знаходяться у аварійному стані (спостерігається іржа труб) (а.с. 122-зворот).

Також у матеріалах справи наявний припис адміністрації дільниці №2 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» про надання доступу для проведення обстеження труб водопроводу та каналізації від 06.05.2021 року, винесений відносно ОСОБА_1 за результатами проведеного обстеження квартири АДРЕСА_1 , щодо залиття квартири та за результатами складеного акту залиття.

З висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21-7379 від 31.10.2022 року вбачається, що розмір завданої матеріальної шкоди квартирі за адресою: АДРЕСА_5 внаслідок її залиття, складає 57488,58 грн.

Відповідачем не заперечувався висновок експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21-7379 від 31.10.2022 року щодо причин та розміру завданої матеріальної шкоди.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 2 ст. ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях як зазначено у ч. 6ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно дост. 76 ЦПК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем зазначено, що залиття її квартири 06.05.2021 року відбулося з вини відповідача через неправильну експлуатацію каналізації у належній їй квартирі.

Відповідачкою заперечується наявність причинно-наслідкового зв`язку між її діями та завданою шкодою залиттям квартири, посилаючись на те, що до залиття квартири ОСОБА_2 призвели дії саме останньої, які виразилися у відмові позивачки здійснити заміну каналізаційного стояку, який проходить через квартиру АДРЕСА_3 , та знаходиться у непридатному стані, має значний знос.

Однак, вказані доводи спростовуються актом про залиття від 06.05.2021 року, складеним КП ЖКС «Хмельницький», з якого вбачається, що цей акт був складений про те, що у будинку АДРЕСА_5 було зафіксовано факт неодноразового залиття, який відбувається регулярно через халатність мешканців кв. АДРЕСА_4 (монтаж труб з`єднання труб каналізаційного стояка).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначеним актом дійсно підтверджена факт залиття квартири позивачки, який мав місце 06.05.2021 року та встановлені причини такого залиття: халатність мешканців кв. АДРЕСА_4 при монтажі труб з`єднання труб каналізаційного стояка.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що акт КП ЖКС «Хмельницький» від 06.05.2021 року складався без її присутності та нею не підписувався, однак враховує, що з відзиву на позову заяву вбачається, що під час обстеження сантехніком 06.05.2021 року наслідків залиття квартири позивача був особисто присутній ОСОБА_3 , як представник матері ОСОБА_1 , тобто, відповідачу були відомі обставини залиття, які мали місце у той день.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири, та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях, зокрема норми ст. 1166 ЦК України, передбачають презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У роз`ясненнях, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що з наявних в матеріалах справи доказів, у тому числі складених актів, вбачається факт затоплення квартири позивачки, встановлена причина такого затоплення та встановлено вину у скоєнні затоплення ОСОБА_1 .

При цьому вину у завданні шкоди позивачу затоплення її квартири відповідачка належними та допустимим доказами не спростувала, що є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій встановлений факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири, а отже, позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягали задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 , проживає в ній, та в силу ст. 322 ЦК України зобов`язана утримувати належне їй майно у відповідному стані.

Разом із цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 , є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягали, оскільки останній є неналежним відповідачем у вказаній справі, так як не є власником квартири АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе