Провадження № 2/686/4704/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації про стягнення моральної шкоди вказавши, що він є інвалідам третьої групи, а відповідачем відмовлено у видачі довідки для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу для отримання пільг інвалідам.

Рішенням суду визнано протиправним дії відповідача щодо відмови у видачі зазначеної довідки та зобов`язано вчинити дії щодо видачі. Позивач вважає, що йому заподіяно психологічні та душевні переживання (траждання), які виражаються у заподіяні моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 гривень з врахуванням принципів розумності та справедливості. Добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відповідач відмовляється.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 червня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

18.06.2024 року відповідачем подано відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги.

Протокольною ухвалою суду від 16.09.2024 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державну казначейську службу України.

15.10.2024 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову.

30.10.2024 року ухвалено рішення по справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.09.2024 року позивач підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Позивач у судовому засіданні не зміг пояснити суду, винних дій відповідача які сприяли заподіянню моральної шкоди, а також не навів причинного звязку між діями відповідача та причинними наслідаки, що спричинили моральні страждання.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року, що набрало законної сили 21.07.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним дії Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації, які полягають у відмові позивачу видати довідку для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, передбаченої п.4 Порядку видачі довідки для отримання пільг інвалідами, які мають права на пенсію чи соціальну допомогу, затведжену наказом Міністерства соціальної політики України від 21.09.2015 року №946.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації видати довідку для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, передбаченої п.4 Порядку видачі довідки для отримання пільг інвалідами, які мають права на пенсію чи соціальну допомогу, затведжену наказом Міністерства соціальної політики України від 21.09.2015 року №946.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, за змістом наведених норм права в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа № 641/8857/17).

Обґрунтовуючи свій позов, позивач не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому відповідачем, як представником Держави Україна моральної шкоди у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.11.2020 року у справі №686/10710/18 (провадження №61-125св19), від 20.09.2021 року у справі №686/8422/20 (провадження №61-2846св21), від 25.10.2021 року у справі №686/27099/20 (провадження №61-6880ск21), від 15.11.2021 року у справі №686/24617/20 (провадження №61-10922св21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19) вказано, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Згідно зі статтею 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом положень статті 58 ЦПК України держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади), або через представника.

Відтак у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №761/35803/16-ц (провадження №14-316цс19).

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, на думку суду, не доведено завдану моральну шкоду, не наведено причинний зв?язок між протиправністю дій відповідача та заподіянням моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди суд вважає, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04.11.2024 року.

Суддя Сергій Стефанишин