Справа № 641/3328/24

22 жовтня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки,
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2024 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року за наслідками підготовчого судового засідання справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник АТ «Ощадбанк» Погорєлов І. С. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, а також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скориставсь, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 02 липня 2024 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах Договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 2.2. Договору кредит надається у загальному розмірі 1 481 600 грн на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23 листопада 2031 року, якщо інший строк не буде встановлений згідно з умовами цього договору.
Положеннями п. 2.3. Договору встановлено, що кредит надається для придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу (цільове призначення кредиту).
Пунктом 2.4.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 11,49 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою.
Відповідно до п. 3.3.1 Договору всі платежі за договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісійні винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку. За умови попереднього погодження з Банком позичальник має право здійснювати будь-які платежі за цим договором шляхом внесення готівки в касу Банку без попереднього зарахування таких коштів на поточний рахунок. Будь-який платіж за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісійні винагороди, штрафних санкцій тощо) вважається погашеним з моменту зарахування відповідної суми на відповідний внутрішній рахунок банку.
Пунктом 3.3.2. Договору встановлено, що повернення кредиту, сплата процентів та комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором.
Згідно з п. 3.3.3. договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 12 346, 67 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) щомісячно до 24 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з грудня 2021 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів та комісійних винагород відповідно до черговості, визначеної цим договором.
Положеннями п. 3.3.4 Договору встановлено, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту, сплати процентів та комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) в будь-якому місяці строку дії договору менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3 цього договору, то несплачений платіж, нараховані проценти та комісії, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за простроченої платежі з урахуванням вимог п. 9.2 цього договору.
Відповідно до пунктів 3.9, 4.2.2. Договору сторони домовилися, що Банк має право вимагати достроково повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом у разі якщо, зокрема відбулось затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів на три календарні місяці.
Згідно з п. 4.3.3 Договору у випадку порушення умов цього договору та/або документів забезпечення позивальник зобов`язаний достроково повернути кредит в порядку, передбаченому п. 3.9 договору, з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійних винагород, а також сплати неустойки (штрафні санкції), як це передбачено в договорі та відшкодувати банку в повному обсязі збитки.
Як вбачається зі змісту п. 5.1.1. Договору, виконання позичальником зобов`язань за цим договором ( у тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується у тому числі іпотекою об`єкта нерухомості, що надається в іпотеку позичальником.
Договір про споживчий кредит № 324/0364 (на придбання нерухомості) від 24 листопада 2021 року підписаний ОСОБА_1 власноручно.
З матеріалів долучених до позовної заяви вбачається, що сторони також узгодили графік платежів, що засвідчили власними підписами.
24 листопада 2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 324/0364/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон І. М., зареєстрований в реєстрі за № 3997.
Положеннями п. 2.3.1. Договору передбачено, що предметом іпотеки за цим Договором є двокімнатна квартира, загальною площею 84,90 кв.м., житловою площею 33,90 кв.м., під номером АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 2.4. Договору право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: договором купівлі-продажу, укладеним 24 листопада 2021 року між іпотекодавцем та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон І. М., зареєстрованим у реєстрі за № 3986; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286484423 від 24 листопада 2021 року, що підтверджує реєстрацію права власності на майно а Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 2.5. Договору вартість предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, а саме: для майна, зазначеного в п.п. 2.3.1.1.1. цього Договору: згідно із Звітом про оцінку майна від 12 листопада 2021 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , становить 2 116 700 грн; за взаємною згодою сторін договірна вартість предмета іпотеки становить 2 116 700 грн.
Положеннями п. 4.1.4 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, законодавством, кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі.
Вимогами п.5.2. Договору встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, та/або у випадках невиконання іпотекодавцем обов`язків за цим договором, а також у інших випадках, передбачених цим Договором та/або законодавством, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором.
За змістом п. 7.1. Договору передбачено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та законодавством, у тому числі у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором, іпотекодавець не поверне (повністю або частково) іпотекодержателю суму кредиту, та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із зобов`язання, а також у випадку відкриття господарським судом щодо іпотекодавця провадження у справі про неплатоспроможність, а також інших випадках, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані іпотекодавцем з цим договором, виявляється (стануть) недійними.
Згідно з п. 7.2. Договору при настанні зазначених у п. 7.1. Договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує 60 (шестидесяти) календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом зазначеного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержавтель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання або вчинення виконавчого напису відповідно до умов цього Договору.
Пунктом 7.3 зазначеного Договору встановлено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один або декілька, у тому числі одночасно та в будь-якій послідовності способи звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема за рішенням суду (у будь-який спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, у тому числі шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу предмета іпотеки будь-які особі-покупцеві, або іншим(ми) способом(ами), визначеним(и) законодавством.
Вимогами п.14.1. Договору зазначено, що датою укладення цього договору є дата, зазначена на його першій сторінці
Право власності відповідача на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 підтверджується: копією договору купівлі-продажу, укладеного 24 листопада 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон І. М., зареєстрований в реєстрі за № 3986; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 286484423 від 24 листопада 2021 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
12 січня 2024 року АТ «Ощадбанк» на підставі положень п. 3.9. договору про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року направив засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації ОСОБА_1 , яка зазначена в договорі, вимогу про дострокове повернення кредиту № 55/5.2-02/4762/2024, в якій повідомлялося про необхідність у визначений строк (шістдесят календарних днів) погасити заборгованість за кредитним договором.
З долучених до позовної заяви матеріалів вбачається, що зазначена вимога 30 січня 2024 року повернулась на адресу Банку неврученою з відміткою АТ «Укрпошта» з причини «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Крім того, 12 січня 2024 року АТ «Ощадбанк» направив засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення зобов`язань за іпотечним договором № 324/0364/1 від 24 листопада 2021 року, в якій повідомлялося про необхідність впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів сплати заборгованість за кредитом та попереджено, що у разі невиконання вимоги буде звернено стягнення на предмет іпотеки.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 24 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 просив усе листування, що стосується його кредитних правовідносин з Банком направляти на адресу: АДРЕСА_3 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за основним боргом, пенею та 3 % річних за простроченим виконанням грошового зобов`язання за кредитним договором № 324/0364 від 24 листопада 2021 року, станом на 12 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 324/0364 від 24 листопада 2021 року становить 1 512 919, 12 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 1 324 472, 70 грн, проценти за користування кредитом 188 446, 42 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Так, за змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року та надав відповідачу кредит, проте заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, основне зобов`язання не виконано.
Суд приймає до уваги наданий стороною позивача розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року, з якого вбачається, що станом на 12 квітня 2024 року заборгованість відповідача перед АТ «Ощадбанк» складає 1 512 919,12 грн, а саме: за основним боргом 1 324 472, 70 грн, проценти за користування кредитом 188 446, 42 грн.
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року в розмірі 1 512 919,12 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Окрім того, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Щодо визначеного позивачем способу звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов такого висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
За змістом статті 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
За ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).
Сторони, укладаючи 24 листопада 2021 року іпотечний договір № 324/0364/1, погодили умовами звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію в п. 7.3 Договору іпотеки.
Пунктом 7.3 зазначеного Договору встановлено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один або декілька, у тому числі одночасно та в будь-який послідовності способи звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема за рішенням суду (у будь-який спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, у тому числі шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу предмета іпотеки.
Пунктом 4.1.5 іпотечного договору визначено право іпотекодержателя вимагати довгострокового виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена, незалежно від настання строку виконання зобов`язання, звернути стягнення на предмет іпотеки.
У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
З огляду на те, що відповідач правом на подання відзивну на позовну заяву не скористався, жодних доказів, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку не подав, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Враховуючи те, що відповідач (позичальник) порушив умови кредитного договору і не усунув їх у встановлений строк, то у Банка виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки.
Суд враховує, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 361/7543/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-1080цс15 щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в резолютивній частині судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки слід вказувати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.
Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення суму кредиту та оплати процентів за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року, то позивач має право звернути стягнення на майно, яке належить відповідачу, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 324/0364/1 від 24 листопада 2021 року і реалізувати його для погашення зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та існують правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
Крім того, задовольняючи позовні вимоги АТ «Ощадбанк» суд вважає необхідним також зазначити таке.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (із подальшими змінами) на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Отже, суд дійшов висновку, що зазначені норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону України «Про іпотеку», а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період, та надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22 червня 2022 року № 296/7213/15.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 45 387, 56 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року в розмірі 1 512 919 (один мільйон п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 324/0364 від 24 листопада 2021 року в розмірі 1 512 919 (один мільйон п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок звернути стягнення на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором № 324/0364/1, посвідченим 24 листопада 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М., зареєстрований в реєстрі за № 3997, а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» у межах процедури виконавчого провадження з встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження.
Зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складений 31 жовтня 2024 року.
Суддя С.В. Демченко