УХВАЛА

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 495/5150/23

провадження № 61-12274ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гасанова Керима Ісфендіяровича на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовною заявою від неї до суду надійшла заява про призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості квартири.

Вказувала, що вартість спірної квартири, яка підлягає поділу, їй невідома, згоди між подружжям щодо вартості такого майна не досягнуто, тому необхідно встановити дійсну вартість спірної квартири на час розгляду справи.

30 січня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотання ОСОБА_2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено в справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення вартості квартири та встановлення порядку користування трикімнатною квартирою АДРЕСА_1 .

Проведення вказаної експертизи доручено експерту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , адреса:

АДРЕСА_2 .

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_5 .

Провадження в справі на час проведення експертизи зупинено.

29 липня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року залишено без змін.

04 вересня 2024 року представник ОСОБА_6 - адвокат Гасанов К. І. через систему «Електронний суд» звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 липня 2024 року, в якій просить їх скасувати направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою оскарження судових рішень зазначено порушення судами норм процесуального законодавства, яке полягає в тому, що позивачка при зверненні з заявою про призначення експертизи не сплатила судовий збір. Інших доводів касаційна скарга не містить.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано заявником 27 серпня 2024 року. Докази додано.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що дати складення повного тексту оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду

від 29 липня 2024 року не зазначено. Забезпечено надання загального доступу

27 серпня 2024 року.

З наданої копії інтерфейсу електронної пошти заявника встановлено, що він отримав копію оскаржуваної постанови 27 серпня 2024 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати отримання копії оскаржуваної постанови, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом

випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

- рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

- ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

- ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пунктом 12 статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та

пункту 12 частини 1 статті 353 ЦПК України судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо призначення експертизи в справі не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

У Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023) Конституційний Суд України виснував, що в касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції в цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія та відмова в її вчиненні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

В ухвалах від 16 серпня 2024 року в справі № 674/2101/23 (провадження

№ 61-10872ск24), від 29 серпня 2024 року в справі № 757/74669/17-ц (провадження № 61-12047ск24), від 20 вересня 2024 року в справі

№ 759/17187/23 (провадження № 61-12189ск24) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі з огляду на те, що судові рішення щодо призначення експертизи в справі (пункт 12 частини першої статті 353 ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гасанов К. І. подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову в відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Гасанову Кериму Ісфендіяровичу строк на касаційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 29 липня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гасанова Керима Ісфендіяровича на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня

2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська