справа № 619/3726/24
провадження № 2/619/1068/24
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

Справа № 619/3726/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження позов про стягнення аліментів.

Стислий виклад позиції позивача.

27 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. В обґрунтування позову зазначила, що 10 грудня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано, згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.05.2012 (справа №2010/260/12, провадження №2/210/873/2012). В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2012, розмір аліментів становить 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з 28.11.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття не в повному розмірі. На даний час їхня з відповідачем донька ОСОБА_4 досягла повноліття, прописана у відповідача, але з ним не проживає. Проживає весь час з нею, про що свідчить депутатський акт обстеження за фактом доживання від 01.05.2024 та довідка про місце реєстрації від 03.05.2024 №02-22/198. Восени 01.09.2023 донька Діана вступила до університету та стала студенткою Державного біотехнологічного університету, на денне відділення, за спеціалізацією «технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету - біотехнологій, навчається на бюджетній контрактній (договірній) основі в розмірі 15 900,00 грн на рік, який оплачує вона. Після досягнення донькою повноліття враховуючи те, що вона навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та знаходиться на повному її утриманні, вона потребує матеріальної допомоги (придбання підручників для здобуття освіти, на проїзд до навчального закладу, та інше). Отже вважає, що оскільки відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, а тому він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку Діану, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Шкляр І.М. просив позовні вимоги задовольнити частково посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість. Зазначає, що дійсно між позивачем та відповідачем 10.12.2005 було укладено шлюб, який рішенням Дергачівського районного судом Харківської області 18.05.2012 було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають одну неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного проживання з позивачем, відповідач постійно піклувався про доньку, забезпечував харчами, одягом, грошовими коштами. Також, повністю забезпечував навчання доньки, лікування, піклувався про фізичний, духовний і моральні розвиток дитини. Постійно надавав грошові кошти, в кількості більш, ніж достатній для виховання дитини. Попри розірвання шлюбу, відповідач не припинив виконувати своїх батьківські обов`язки та продовжив піклуватися про доньку в тому ж об`ємі, що й до пред`явлення даного позову до суду. 12 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова було винесено рішення по цивільній справі №2024/2-2672/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Відповідно до вказаного рішення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти в розмірі частки від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2011 до досягнення дитиною повноліття. 06.06.2014 між відповідачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, про що було складено відповідний актовий запис № 28 від 06.06.2014. Від вказаного шлюбу відповідач має малолітню дитину, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживає разом з відповідачем та повністю знаходиться його утриманні. Також, малолітня дитина відповідача ОСОБА_7 потребує належного харчування, лікування, має потреби в одязі, речах особистої гігієни, розвиваючому приладді та багато іншого. Натомість, позивач пред`являючи позов до відповідача, не надає жодного належного та допустимого доказу можливості надання відповідачем допомоги на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання. Позивач також, не надає жодного доказу, який би свідчив про спроможність або неспроможність утримання повнолітньої доньки самим позивачем. Крім того, як видно із позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину яка продовжує навчання в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, вважає, що дана вимога є незаконною та необґрунтовано, оскільки нормами чинного Сімейного кодексу України не передбачений чітко встановлений розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Також, вважає, що судом не може бути визначено мінімального розміру аліментів по відношенню до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це, також, не передбачено нормами Сімейного кодексу України при стягнення аліментів на повнолітню дитину, у зв`язку з чим і в даній частині позов задоволенню не підлягає. Також вказує, що твердження позивача про те, що вирішити питання мирним шляхом не вдається можливим, оскільки відповідач, нібито, не бажає сплачувати аліменти на доньку, у зв`язку з продовженням навчання, не відповідає дійсності та є намаганням ввести суд в оману, оскільки, відповідач повністю сплачував аліменти за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2012 року. З приводу мирного врегулювання спору позивач до відповідача жодного разу не зверталася, і відповідач дізнався про те, що повнолітня донька - Діана, продовжує навчання лише із позовної заяви, оскільки, як позивач, так і повнолітня донька припинили в односторонньому порядку будь-яке спілкування з відповідачем. До того ж, вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості надати таку допомогу,яку вона вимагає, тобто частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також про його працездатність, заробітку, що дозволив би йому утримувати себе, свою малолітню дитину та свою повнолітню дитину. Крім того, при покладення обов`язку на батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, позивачем не доведено, що навчання є основним заняттям повнолітньої дитини, вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя і навчання. З огляду на викладені обставини, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними, тому підлягають задоволенню частково.

На відзив позивач надала до суду відповідь, у якій просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що відповідач з моменту розірвання шлюбу і до теперішнього часу нічим не допомагав їй та не виконував свої батьківські обов`язки щодо їхньої доньки. Як доказ, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на доньку за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2021 року, додає рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі 619/3463/21, а також Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024, де судом було встановлено, що відповідач допустив значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, та винесено рішення щодо стягнення неустойки за прострочення у сплаті аліментів у сумі 105 565, 67 грн, що відповідає положенням ч.1 ст. 196 СК України. Наразі виконавчий лист у справі № 619/3463/21 від 28.03.2024 перебуває на виконанні (стягненні) у Дергачівському відділі державної виконавчої служби в Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також вказує, що народження дитини в другому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України, не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів. У позивача також від шлюбу є син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але вважає, що відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Звертає увагу суду, що донька ОСОБА_9 з моменту розлучення з відповідачем, проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від Малоданилівської селищної ради, № 02-22/198 від 03.05.2024. Також надає довідку про доходи позивача за 2024 рік, що підтверджує про утримання повнолітньої доньки, яка навчається на денному відділення Державного біотехнологічного університету, за спеціалізацією «технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету - біотехнологій, навчається вона на другому курсі на контрактній (договірній) основі де позивач оплачує її навчання у сумі 15 900,00 грн на рік, та при цьому звертає увагу суду, що відповідач не запропонував свою допомогу в оплаті навчання доньки і в цей важкий час їй не допоміг.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

28 травня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09 год 00 хв 25 червня 2024 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 18 червня 2024 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 20 червня 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 24 червня 2024 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

25 червня 2024 року судове засідання відкладено на 10 год 00 хв 24.07.2024.

24 липня 2024 року судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 04.09.2024.

04 вересня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шкляр І.М. надав до суду відзив на позовну заяву.

04 вересня 2024 року судове засідання відкладено на 09 год 00 хв 23.09.2024.

12 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про часткове визнання позову, а саме у розмірі 1/6 частини заробітку, та справу просив розглядати у їх відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 10.12.2005 у Євсузькій селищній раді Біловодського району Луганської області, актовий запис № 6, прізвище дружини після реєстрації шлюбу, ОСОБА_12 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_13 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2012 року (справа № 2010/260/12, провадження № 2/2010/873/2012) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , зареєстрований 10.12.2005 у Євсузькій селищній раді Біловодського району Луганської області, актовий запис № 6, - розірвано.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.01.2012 (справа № 2024/2-2672/11) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 28.11.2011.

Відповідно до довідки Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області № 02-22 від 03.05.2024 ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 , і її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за вказаною адресою разом з матір`ю, згідно акта депутата селищної ради.

З огляду на Витяг з реєстру Малоданилівської територіальної громади № 2024/008925893 від 02.11.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 21.02.2020 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою Державного біотехнологічного університету № 464 від 04.09.2024, ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу (бакалавр), рівня вищої освіти спеціального 204 «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету - біотехнологій, денної форми навчання. Навчається за кошти фізичних осіб.

З огляду на Акт, складений депутатом Малоданилівської селищної ради Ященко Є.М., в тому, що ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , його дружина ОСОБА_14 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та їх дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_14 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 . Дочка від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки начальника адміністративної групи в/ч НОМЕР_3 від 05.05.2024 № 3941, солдат військової частини за призовом по мобілізації в особливий період ОСОБА_2 , перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 з 31.12.2023 по теперішній час.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , яка працює у ДНЗ «Дзвіночок», загальна сума доходу за період 03.2024 08.2024 за виключенням аліментів становить 75 328,81 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа № 346/103/17) вказав таке.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Позивач скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів на доньку саме у частці від доходу її батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що підставами для стягнення аліментів після досягнення дитиною повнолітня є: продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі; змога батьків у наданні такої допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом установлено, що ОСОБА_4 зареєстрована з 21.02.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації батька, проте, проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу (бакалавр), рівня вищої освіти спеціального 204 «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету - біотехнологій, денної форми навчання. Навчається за кошти фізичних осіб, що підтверджується відповідною довідкою Державного біотехнологічного університету.

Отже, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_4 проживає з матір`ю, продовжує навчатися, а батько дитини може, але не надає матеріальної допомоги.

Пленум Верховного Суду України в п.17 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснив судам, що згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним

у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 16 лютого 2022 року у справі № 81/2423/20 (провадження № 61-17937св21).

Крім того, суд враховує, що аліменти на утриманні повнолітньої дочки це платіж, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої позивач потребує у зв`язку із продовженням навчання, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін та має виходити з фактичних обставин справи. Разом з тим, цей платіж повинен бути співрозмірним з урахуванням обов`язку, який є в обох із батьків дитини і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження, копію паспорта, витяг з реєстру територіальної громади, копію свідоцтва про шлюб, копії рішення про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, копію довідки про навчання у вищому навчальному закладі, копію довідки Малоданилівської селищної ради про місце проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що донька навчається у Державному біотехнологічному університеті на денному відділенні, за спеціалізацією « Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету біотехнологій, на бюджетній контрактній (договірній) основі в розмірі 15 900,00 грн на рік, які сплачує вона.

Разом з тим, доказів на підтвердження витрат позивачки, пов`язаних саме з навчанням ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі та їх розмір, матеріали справи не містять, не надано їх і під час розгляду справи.

Не надано позивачем і довідки на підтвердження того, що саме 15 900,00 грн на рік коштує навчання у зазначеному вищому навчальному закладі.

Отже, позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням.

Зазначені вище висновки відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17).

Крім того, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Позивач, маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження (статті 12, 81 ЦПК України), не надала до суду достатніх доказів на підтвердження обставини, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Разом з тим, відповідач позов визнав частково та надав суду докази, що він наразі перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації в особливий період, а також те, що він від іншого шлюбу має малолітню дитину, ОСОБА_7 , 2021 року народження, яка постійно проживає разом з ним та повністю знаходиться його утриманні, яка також потребує належного харчування, лікування, має потреби в одязі, речах особистої гігієни, розвиваючому приладді та багато іншого, а тому, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до моменту закінчення навчання.

Отже, у відповідача наявна можливість надавати допомогу своїй повнолітній доньці, але у меншому розмірі, ніж зазначено у позовній заяві.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи,

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 досягла повноліття, є студенткою другого курсу Державного біотехнологічного університету на денному відділенні, за спеціалізацією « Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», факультету біотехнологій, на бюджетній контрактній (договірній) основі, суд дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги, але у меншому розмірі, ніж зазначено у позові у зв`язку з не наданням до суду достатніх доказів на підтвердження обставини, зазначених у ньому.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд з урахуванням усіх обставин справи, вважає доведеним вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України встановлено, що в разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, то суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 27 травня 2024 року та до закінчення навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок