Березівський районний суд Одеської області

31.10.2024
Справа № 494/1214/24
Провадження № 2/494/482/24
31.10.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №496/1214/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:
До Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Римаря І.А. та передана до розгляду .
Ухвалою суду від 04.07.2024 рокувідкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.
У своїй заяві позивач посилається на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 16.12.2006 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №11. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказала, що більше трьох років сторони не проживають разом, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу не можливо, сім`я фактично розпалась та носить формальний характер. У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити заяву та розірвати шлюб між ними.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року.
Позивач у судові засідання 26.09.2024 року та 31.10.2024 року не з`явилась. Водночас, 26.09.2024 року від її представника надійшла заява про слухання справи без їх участі, зазначила, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити . Також зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.19).
Відповідач у судові засідання 26.09.2024 року та 31.10.2024 року також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а саме через оголошення на веб сайті (а.с.25), також на його адресу направлялась ухвала про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання, яку він отримав особисто, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.18), також направлялась повістка про виклик до суду, що підтверджується фіксальним чеком АТ «Укрпошта» від 27.09.2024 року (а.с.24). Відзив або заперечення на позов до суду не надавав, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача та її представника у заяві від 26.09.2024 року, відсутність відповідача на виклики до суду, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Судом встановлено, що 16.12.2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №11 (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
Суд вважає за необхідне зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За статтею 51 Конституції України від 28.06.1996 року шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з заяви позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутні спільні погляди на сім`ю та спільне життя. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не погоджуються.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до статей110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Спір про поділ майна та проживання дітей - відсутній.
Керуючись статтями 110-112 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 200, 229, 265, 273 Цивільно-процесуального кодексу України , суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 16.12.2006 року виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №11, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Відповідач: - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).
Суддя І.А. Римар