Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/13479/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди,

за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.95), остаточно просив стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь 133 587,63 грн майнової шкоди, 6500,00 грн витрат на правничу допомогу, 5746,00 грн витрат на проведення експертизи та 1335,88 грн судового збору.

Позов мотивувався тим, що 26 вересня 2022 року, об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , у АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом - автобусом «Ікарус», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем позивача «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду. Внаслідок цього, останній вимушено виїхав на праве узбіччя, здійснивши наїзд на паркан домоволодіння будинку АДРЕСА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби та паркан отримали механічні пошкодження.

21 жовтня 2022 року Богунським районним судом ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_3 власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно із висновком експерта № СЕ-19/106-23/4175-АВ від 04.05.2023 загальна вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 133587,63 грн, вартість проведеної експертизи 5736,00 грн, яку позивач просить сягнути.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року позов задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі, військова частина НОМЕР_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.2022, актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки №217/121, згідно рішення начальника Чортківської районної військової адміністрації по наряду №2/4011 від 10.05.2022, у зв`язку із Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у межах виконання військово-транспортного обов`язку було здійснено залучення до військової частини НОМЕР_1 транспортного засобу IKARUS 250.29 автобус-D, власником якого є ЗКПО 34035633 ТОВ «Копрорація Колос-ВС», 48733, Тернопільська область, Чортківський район, с. Більче-Золоте.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022 №1027 «Про введення в експлуатацію та закріплення автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 », пасажирський автобус Ікарус-250.29, 1990 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , отриманий згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки №217/121 від 12.05.2022, введено в експлуатацію та закріплено за командиром відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_2 .

Згідно паспорту серії НОМЕР_5 , вищезазначений автобус зареєстрований у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 07.09.2022 року під номерним знаком НОМЕР_2 .

Отже, вказаний транспортний засіб залучений під час мобілізації, в рамках заходів, які здійснюються в розрізі виконання військово-транспортного обов`язку компаній, встановленого Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, на відміну від примусового відчуження, мобілізація транспорту не передбачає перехід права власності до держави. Мобілізація транспорту здійснюється в рамках виконання військово-транспортного обов`язку компаній, встановленого Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право власності на автобус Ікарус-реєстраційний номер НОМЕР_6 РЗ, шасі №207450/35010592 на дату ДТП перейшло до військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого, останнім підлягає відшкодування шкоди.

Також, не є правильним посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18), так як спірні правовідносини, що були предметом розгляду у вказаній справі не є аналогічними до тих, які виникли у справі між сторонами, що розглядається.

Завдана шкода внаслідок вчинення ДТП по спірних правовідносинах, що стали предметом дослідження в даній судовій справі, підлягає відшкодуванню МТСБУ в порядку та у спосіб, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року, як регламентна виплата, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ.

Водночас, Позивачем, в порушення вищезазначених вимог, не було здійснено відповідних вимог щодо інформування та надання страховику відповідних матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду.

Встановлено, що транспортний засіб - «Ікарус», реєстраційний номер НОМЕР_7 , не належить військовій частині НОМЕР_1 , власником якого є ЗКПО 34035633 ТОВ «Копрорація Колос-ВС», 48733, Тернопільська область, Чортківський район, с. Більче-Золоте, що виключає можливість нести цивільно-правову відповідальність військовій частині за нанесення матеріальних збитків ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, військова частина НОМЕР_1 вважає, що позовні вимоги Позивача не можуть бути задоволені, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, - залишити без змін.

У судовому засіданні в режимі відео-конференції представник позивача апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні із підстав, викладених у поданому відзиві.

Належним чином повідомлені представник відповідача та третя особа про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовував його тим, що автобусом «Ікарус», реєстраційний номер НОМЕР_7 , на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди керував військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , а сам транспортний засіб перебував на відповідній правовій підставі у володінні та користування відповідача.

Колегія апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції мотивуючи наступним.

Встановлено, що відповідачем не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла із вини військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Розмір матеріальних збитків, заподіяних позивачу, внаслідок пошкодження його автомобіля, складає 133 587, 63 грн, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/106-23/4175-АВ від 04.05.2023 (а.с.61-80). Відповідачем вказаний розмір матеріальної шкоди не спростований іншими доказами.

Документально підтверджені також витрати позивача, понесені у зв`язку із проведенням експертизи та наданням йому правової допомоги.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 р. №1921 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. №405) (надалі Положення), 12 травня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно Акту приймання- передачі транспортних засобів і техніки №217/121( а.с.39), на підставі рішення начальника Чортківської районної військової адміністрації по наряду №2/4011 від 10.05.2022 року, у зв`язку із Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у межах виконання військово-транспортного обов`язку, було здійснено залучення до військової частини НОМЕР_1 транспортного засобу «IKARUS - 250.29 автобус-D», власником якого є ЗКПО 34035633 ТОВ «Копрорація Колос-ВС», 48733, Тернопільська область, Чортківський район, с. Більче-Золоте.

Згідно із пунктом 3 цього Положення, під час мобілізації, задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом безоплатного залучення транспортних засобів і техніки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності на умовах повернення їх після оголошення демобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють залучення транспортних засобів і техніки за лімітами вилучення транспортних засобів і техніки та відсотковими нормами вилучення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються до складу військових формувань під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2022 року №1027 «Про введення в експлуатацію та закріплення автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 » (а.с.40) , пасажирський автобус «Ікарус», реєстраційний номер НОМЕР_8 , 1990 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , отриманий згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки №217/121 від 12.05.2022 року, введено в експлуатацію та закріплено за командиром відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_2 .

Згідно паспорта серії НОМЕР_5 , вищезазначений автобус зареєстрований у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 під номерним знаком НОМЕР_6 РЗ.

Статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

За приписами частини 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18) зробила правовий висновок про те, що враховуючи, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - «IKARUS - 250.29 автобус-D», реєстраційний номер НОМЕР_8 , на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була, що не заперечується відповідачем, заподіяна шкода джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню при вказаних обставинах військовою частиною НОМЕР_1 , яка на відповідній правовій підставі володіла вказаним транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення місцевим судом норм матеріального чи процесуального права при вирішенні даного спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Посилання щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 30 травня 2024 року.