Справа № 752/6994/24
Провадження № 2/752/6032/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участі секретаря - Крушельницької Д.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_3 , через адвоката Сіваченко В.В. (ордер, свідоцтво а.с.37,38), звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить в порядку поділу майна подружжя, визнати спільним майном сторін, припинити право спільної сумісної власності на кв. АДРЕСА_1 ; визнати право власності на кв. АДРЕСА_1 по частки на кожного із сторін. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за час перебування у шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність квартиру кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 3908/РН-К від 04 грудня 2013 року. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Вказана квартира придбана за сімейні грошові кошти для задоволення сімейних потреб у спільній житловій площі. Посилаючись на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, просить позов задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с.42-45).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року позовну повернуто позивачу (а.с.54,55).

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скасовано, справу повернуто для продовження розгляду (а.с.105-107).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.114-116).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року прийнято рішення про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23 жовтня 2024 року о 10:00 (а.с.124-125).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи.

У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 погодився із заявленим позовними вимогами щодо поділу майна, указуючи на поділ «50 на 50», проте не погоджується із стягненням з нього судових витрат.

Представник позивачки адвокат Сіваченко В.В. (ордер, свідоцтво, а.с.37,38) відмовився від стягнення з відповідача судових витрат, оскільки відповідач визнає позовні вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК) України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги письмову заяву сторони відповідача, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 18 вересня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1957 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві (а.с.10).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року (справа № 752/850/24) шлюб між сторонами розірвано (а.с.22-25).

У період зареєстрованого шлюбу, 04 грудня 2013 року на підставі Договору купівлі-майнових прав № 3908/РН-К, укладеного між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.75-79).

Згідно витягу № від 27 березня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць О.Г, 16 лютого 2016 року було здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 00, яким є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м., за ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: Договір купівлі-майнових прав № 3908/РН-К, виданий 04 грудня 2013 року, видавник: ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд»; акт приймання-передачі нерухомого майна, виданий 12 лютого 2016 року, видавник: ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд»; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28375363 від 22 лютого 2016 року (а.с. 27-28).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З системного аналізу норм статей 57, 60, 61, 63, 65, 70 СК України випливає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_2 визнати право власності на частину цієї квартири, яка є спільно нажитим майном сторін в період шлюбу та підлягає поділу у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідач визнає той факт, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись сімейним законодавством України, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та поділу майна шляхом визнання спільною сумісною власністю, припинення права спільної сумісної власності на спірну квартиру, визнання за сторонами у рівних частках права власності на неї.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За загальним правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Разом з тим, з огляду на те, що сторона позивача відмовилась від стягнення на її користь витрат по сплаті судового збору, такі витрати необхідно залишити за позивачем.

ст.ст.12,13, 76,81, 200, 259, 263-265, 268, 352, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Слободянюк