Справа № 539/2027/24
Провадження № 2/539/772/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Просила встановити факт, що має юридичне значення факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 08.01.2012 року по 01.02.2023 року.

20 травня 2024 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, оскільки, зміст позовних вимог не відповідає вимогам позовного провадження, яке передбачає наявність між сторонами спору з цивільних, сімейних чи інших відносин. Натомість, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою довести свої майнові права на спільне сумісне майно, яке нею та померлим ОСОБА_4 було набуте у цей період, без зазначення позовних вимог, зокрема про визнання права власності на майно, поділ майна.

27.05.2024 до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла від представника позивача заява про усунення недоліків, де вона зазначає, що відповідачі не визнають ніяких її прав на їхне спільне майно, яке було набуте під час проживання однією сім`єю, тобто відповідачі вже створюють реальний спір, тому вона змушена захищати свої майнові права. Встановлення даного факту їй потрібне лише для констатування презумпції спільного сумісного майна, підтвердити перед іншими особами свої майнові права, тобто для майбутнього можливого спору про право з іншими претендентами на це майно. У даній справі і на даний час спору про конкретизацію, перелік і поділ майна між сторонами ще не існує.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 р. № 205/2102/19-ц існування спору про право у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Водночас в позовній заяві не зазначено, що у позивача між відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 існує спір і він є реальний, оскільки позивач просить лише встановити факт, що має юридичне значення та водночас нею не сформульовано в позовному проваджені позовні вимоги, зокрема про поділ майна, визнання права власності на майно, тобто позивачем в прохальній частині позову знову не зазначене, яке майно вона просить захистити.

Крім того, в позовній заяві зазначає, що встановлення даного факту їй потрібне лише для констатування презумпції спільного сумісного майна, підтвердити перед іншими особами свої майнові права, тобто для майбутнього можливого спору про право з іншими претендентами на це майно та у даній справі і на даний час спору про конкретизацію, перелік і поділ майна між сторонами ще не існує.

Суддя наголошує, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

А отже, встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у спорі про майнові права на спільне сумісне майно є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав подружжя в такому спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога.

Слід зазначити, що позивачем в позовній заяві не наводиться, що звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження немає можливості, оскільки має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження (ч. 7 ст. 19, ч. 1 ст. 293, ч. 6 ст. 294 ЦПК України), а лише наводиться що померлий має спадкоємців.

Крім того, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз`яснення: справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Аналогічна правова позиція щодо можливості та правомірності розгляду справи за аналогічних правовідносин встановлення юридичного факту з розглядом питання визнання права власності висловлена у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №691/1237/20, провадження №61-14225 св.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений.

Враховуючи те, що позивач не в повному обсязі виконав ухвалу суду, суд продовжує позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання даної копії ухвали.

Керуючись ст.ст.127, 175,177,185, 260, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Продовжити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків за ухвалою 20.05.2024 року позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про продовження строку.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Просіна