Справа №295/1619/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

07 лютого 2024 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ,

від імені якого діє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна,

до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із зазначеною позовною заявою про звільнення майна з-під арешту.

Стосовно розгляду матеріалів позовної заяви на предмет можливості відкриття провадження у справі, суд враховує таке. Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст.175,176,177 ЦПК України. При вирішенні питання відкриття провадження у справі виявлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Положеннями п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) викладено правовий висновок, згідно з яким орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

ОСОБА_1 пред`явила позов до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), при цьому позивачем не вирішено питання про залучення до участі у справі особи, в інтересах якої накладено арешт на майно позивача.

Крім цього, до участі у справі залучено заінтересовану особу ОСОБА_2 .

Частинами 1-3 статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, участь у справах позовного провадження заінтересованої особи нормам ЦПК України не передбачено, тому позивач слід уточнити процесуальний статус ОСОБА_2 .

Також, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи, такі відомості наявні лише щодо представника позивача.

Окрім того, пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

У позові не зазначено, арешт якого саме майна позивач просить скасувати, та його місцезнаходження, а лише міститься посилання на те, що згідно з договором міни житла від 20.01.2006, у період перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , за останнім була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

До позову долучено копію договору міни житла від 20.01.2006, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 обмінює (передає у власність) належну йому квартиру АДРЕСА_2 на належну ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 11 січня 2000 року за №34283, зареєстрованого в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 02 лютою 2000 року за реєстром №12618.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позові відсутнє посилання на докази щодо права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , та до позову такі докази не долучені.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна, до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків упродовж 7 (семи) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова