Запорізький Апеляційний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кухаря С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року про повернення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року (головуючий суддя Дмитрюк О.В. - а.с. 39-42) позов ОСОБА_1 задоволено; витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб марки WEKA, модель 6602, спеціалізований напівпричіп фургон Е, номер шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

28 червня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ничипорчук С.С. через систему «Електронний суд» вперше звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення (а.с. 47-50), в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування заяви посилався на ухвалення судом рішення, яким повністю задоволені позовні вимоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2024 року (головуючий суддя Дмитрюк О.В. - а.с. 55-56) вищезазначену заяву ОСОБА_1 у цій справі залишено без розгляду.

Оскільки, суд першої інстанції керувався ст.ст. 141, 246, 270, ЦПК України та виходив з такого. Встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2024 року задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Зарицький М.А.) до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння. Заява позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зарицький М.А., про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надійшла до суду через систему «Електронний суд» 28.06.2024 р. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Строки, в межах яких вичиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Положення вказаної статті мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, подану після визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України граничного строку для її подання, тобто після закінчення судових дебатів та після ухвалення рішення по справі. Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень ст. 265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат. Виключення з цього правила міститься в ч. 8 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. З наведеного вбачається, що з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представник позивача звернувся із пропуском строку, встановленого ч. 8 ст.141 ЦПК України, тобто після спливу 5-денного строку після ухвалення рішення суду у справи, при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено. У зв`язку із вищевикладеним, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Зарицький М.А., про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, слід залишити без розгляду.

Вищевказана ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2024 року (головуючий суддя Дмитрюк О.В. - а.с. 55-56) в апеляційному порядку позивачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

04 серпня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ничипорчук С.С. через систему «Електронний суд» повторно звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення (а.с. 59-62), в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 (а.с. 66).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року (а.с. 67-68) вищезазначену заяву повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 72А-76) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку 10.09.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю. та Подліянову Г.С. (а.с. 81). Ухвалою апеляційного суду від 11.09.2024 року (а.с. 82-84) витребувано справу у суду першої інстанції, остання надана 18.09.2024 року (а.с. 85). Ухвалою апеляційного суду від 19.09.2024 року (а.с. 86-87) клопотання сторони позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали задоволено, строк на апеляційне оскарження останньої стороні позивача поновлено, вищезазначену апеляційну скаргу залишено без руху. В автоматизованому порядку 30.09.2024 року суддями Кочетковою І.В. та ОСОБА_5 у цій справі замінено суддів Бєлку В.Ю. (у зв`язку зі звільненням у відставку останнього, рішення ВРП від 24.09.2024 року) і ОСОБА_6 (у зв`язку з тривалою відпусткою останньої) (а.с. 93-94). Апелянт усунув недоліки своєї апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк (а.с. 90-92). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 30.09.2024 року (а.с. 95), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 96).

Оскільки, згідно зі ст. 353 ч. 1 п. 6 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо … повернення заяви позивачеві.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах … 6 … частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач (а.с. 98-99) не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи без розгляду оскаржуваною ухвалою вищезазначену заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі, керувався ст.ст. 95, 183, 257-261, 353 ЦПК України та виходив із такого.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у ст. 183 ЦПК України.

За приписами ч. 1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог представником заявника не зазначено підстави заяви, враховуюче таке.

Заочним рішенням суду від 19.03.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння задоволено, витребовано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб марки WEKA, модель 6602, спеціалізований напівпричіп фургон Е, номер шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2024 заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі залишено без розгляду, роз`яснено право на апеляційне оскарження, яким сторона не скористалась, адже ухвала набрала законної сили 24.07.2024 (веб-посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120263699). В мотивувальній частині ухвали суду встановлено, що з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представник позивача звернувся із пропуском строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто після спливу 5-денного строку після ухвалення рішення суду у справи, при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено.

Проте, звернувшись повторно із вказаною заявою, вимоги ухвали суду стороною заявника не виконано, підстав звернення із повторною заявою не обґрунтовано, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку не додано, що унеможливлює розгляд тотожної заяви.

Ч.4 ст.183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Разом з цим, слід звернути увагу на приписи ст.127 ЦПК України та наголосити, що заява про поновлення пропущеного процесуального строку має відповідати й положенням ст.182-183 ЦПК України.

Враховуючи те, що заява надійшла до суду з порушення вимог, викладених у ч.1 ст.183 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику без розгляду відповідно до положень ч.4 ст.183 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ще у п. 2 своєї вищезазначеної позовної заяви (вх. від 28.12.2023 року - а.с. 5-6) позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 вже просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені ці судові витрати… 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та інші судові витрати, що будуть понесені позивачем протягом розгляду цієї справи та будуть підтверджені доказами, які будуть подані суду, та додавав до своєї позовної заяви докази на підтвердження понесення останніх, а саме: - договір про надання правничої допомоги (а.с. 12-14), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та - квитанцію від 14.12.2023 року на суму 7000,00 грн. (а.с. 15), відповідно до якої ОСОБА_1 оплатив виконану роботу ОСОБА_2 , які полягала у складенні вищезазначеної позовної заяви у цій справі.

ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

За таких обставин,

- надані стороною позивача у цій справі суду першої інстанції ще до позову вищезазначені документи на підтвердження у тому числі понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. (а.с. 12-15),

- мали бути оцінені судом першої інстанції з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України,

- та питання про розподіл цих витрат судом першої інстанції мало бути вирішено по суті (стягнуто повністю чи частково, відмовлено) на виконання вимог ст. 264 ч. 1 п. 6 ЦПК України ще в заочному рішенні від 19 березня 2024 року (суддя Дмитрюк О.В. а.с. 39-42), незалежно від відсутності (наявності) будь-якої заяви сторони позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі, та у тому числі від 04.08.2024 року (а.с. 59).

Враховуючи, що:

- заочним рішенням Шевченківського районного суду від 19 березня 2024 року (суддя Дмитрюк О.В. а.с. 39-42) питання про розподіл цих витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. не було вирішено,

- то суд першої інстанції в порядку ст. 270 ЦПК України (Додаткове рішення суду) у подальшому мав право вирішити це питання за власною ініціативою

- чи за заявою учасників цієї справи, у тому числі позивача ОСОБА_1 від 28.06.2024 року (а.с. 47) чи від 04.08.2024 року (а.с. 59),

- при цьому, суд першої інстанції міг ухвалити додаткове рішення за власною ініціативою у порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України, а позивач ОСОБА_1 мав право подати суду першої інстанції при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи заяву про ухвалення додаткового рішення саме про ці витрати (його витрати на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. за складання позовної заяви) у строк до закінчення строку на виконання (3 (три) роки) ст. 12 ч. ч. 1, 2 ЗУ «Про виконавче провадження») вищезазначеного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2024 року з дня набрання останнім законної сили,

- і для цього йому не потрібно було додатково заявлятипро це до закінчення дебатів у цій справі 19 березня 2024 року;

- оскільки:

= позивач ОСОБА_1 не надавав до своїх вищезазначених заяв від 28.06.2024 року (а.с. 47) та від 04.08.2024 року (а.с. 59) будь-яких нових доказів на підтвердження понесення ним вищезазначених витрат на професійну правничу допомогу 7000,00 грн., а лише просив суд першої інстанції вирішити питання про розподіл останніх на виконання вимог ст. 264 ч.1 п. 6 ЦПК України, так як воно дійсно не було вирішено судом першої інстанції вищезазначеним заочним рішенням суду від 19 березня 2024 року у цій справі;

= а залишенню без розгляду з боку суду першої інстанції у цій справі на виконання вимог ст. 141 ч. 8 ЦПК України могли підлягати лише інші докази та інші заяви на підтвердження будь-яких іншихвитрат чи іншого розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача, окрім цих 7000,00 грн. за складання позовної заяви, які вже наявні у матеріалах цієї справи справі (а.с. 12-15) та позивачем вже заявлені у п. 2 його вищезазначеної позовної заяви (а.с. 5-6).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що позивачем при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі сплачений судовий збір (квитанція а.с. 92).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 31.10.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кухар С.В.