Справа 206/2482/24
Провадження 2/206/1139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Плінської А.В.,

за участю секретаря Кобзар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0073/980/021446146/1 в розмірі 68805,64 грн., з яких: 40410, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 28395,64 грн. загальна сума боргу по відсотках.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 уклав із АТ «ОТП БАНК» кредитний договір за №0073/980/021446146/1.

28.06.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28/06/23 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №0073/980/021446146/1 , укладеним між ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, за цим договором АТ «ОТП БАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості.

Відповідно до Реєстру боржників № 2 до вищевказаного Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0073/980/021446146/1 в сумі 68805,64 грн., з яких: 40410, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 28395,64 грн. загальна сума боргу по відсотках.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 28.06.2023 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів, то позивач був змушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що не звертався до банку та не укладав з ним будь-яких кредитних договорів, ним було оформлено лише зарплатну картку, яка втратила свою дію після його звільнення. Позивачем не надано жодних доказів того, що йому надавались кредитні кошти. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи. Отже позивачем не надано будь-яких доказів коли саме та на яких умовах було оформлено кредитний договір, в той же час позивачем в якості доказів надано заяву на випуск зарплатної карти від 01.12.2016 року та не зрозумілий розрахунок заборгованості за кредитним договором від 03.05.2018 року. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

14.08.2024 року представником позивача були подані додаткові письмові пояснення у яких зазначено, що посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджується, наявним у матеріалах справи кредитним договором, який є дійсним в силу приписів ст.204 ЦК України. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 АТ «ОТП БАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості (а.с.14,15).

Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №0073/980/021446146/1 в сумі 68805,64 грн., з яких: 40410, 00 грн. загальна сума боргу по тілу; 28395,64 грн. загальна сума боргу по відсотках (а.с.16).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підтвердження того, що між первісним кредитором АТ «ОТП БАНК» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0073/980/021446146/1, позивачем надано в якості письмових доказів: заяву на випуск зарплатної карти (дата заповнення заяви 01.12.2016 року) (а.с.5), інформаційний листок про умови кредитування по продукту «Кредитна лінія для клієнтів держателів зарплатних карток АТ «ОТП Банк» (датована 01.12.2016 року) (а.с.6,7), опитувальний лист фізичної особи (датований 01.12.2016 року) (а.с.8-9).

Так, відповідно до опитувального листа фізичної особи, він містить загальну інформацію щодо фінансового стану відповідача ОСОБА_1 .

Як вбачається із Заяви на випуск зарплатної картки від 01.12.2016 року, у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, роботи, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, а також міститься інформація про те, що підписуючи дану заяву, позичальник підтверджує факт отримання ним примірника даної Заяви, а також примірників Умов банківського обслуговування держателів карток, що містять положення про надання кредиту, Правил користування карткою і Тарифів. Він підтвердив факт отримання повної та вичерпної інформації про Умови банківського обслуговування в банку. Він згоден з тим, що положення Заяви разом з положеннями Умов банківського обслуговування держателів карток, що містять положення про надання кредиту, положеннями Правил користування карткою та Тарифів складає укладений між ним та банком Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток, що укладений згідно з вимогами чинного законодавства України та у відповідності до Генерального договору про обслуговування зарплатного проекту з використанням міжнародних пластикових карток.

Отже, з вищевказаної заяви не простежується, що відповідач за нею отримав кредитні кошти.

Що стосується Умов банківського обслуговування держателів карток, що містять положення про надання кредиту, положення Правил користування карткою та Тарифів, що у сукупності з вищевказаною Заявою складають укладений між відповідачем та банком (первісним кредитором) Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток, то такі письмові докази до матеріалів позову долучені не були.

Крім того, суд не бере до уваги наданий позивачем інформаційний листок про умови кредитування по продукту «Кредитна лінія для клієнтів держателів зарплатних карток АТ «ОТП Банк» за підписом відповідача ОСОБА_1 від 01.12.2016 року, оскільки він містить загальну інформацію щодо умов кредитування, та в свою чергу, не відомо яким чином стосується кредитного договору №0073/980/021446146/1 та заяви на випуск зарплатної картки.

Також на підтвердження своїх вимог позивач надав: розрахунок заборгованості за кредитним договором №0073/980/021446146/1 від 03.05.2018 року (а.с.13); розрахунок заборгованості за договором №0073/980/021446146/1 від 03.05.2018 року про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту ОСОБА_1 (а.с.54-71), звіт-рахунок за період з 03.05.2018 по 28.06.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.72-93).

Натомість, із вищевказаних доказів не вбачається, яким чином вони стосуються кредитного договору №0073/980/021446146/1 датою підписання заяви на укладання якого є 01.12.2016 року, оскільки всі вищевказані розрахунки здійснені за договором №0073/980/021446146/1 від 03.05.2018 року.

Крім того, як слідує із звіту-рахунку за період з 03.05.2018 по 28.06.2023 року, то всі операції здійснювались за платіжними картами, тоді, як позивачем не було надано доказів, що ці картки видавались відповідачу за кредитним договором №0073/980/021446146/1, строк дії цих карток, встановлений на них кредитний ліміт.

Отже, дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, суд приходить до висновку, що жоден із наданих позивачем документів не містить підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів за вищевказаним договором.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Надані позивачем Заява на випуск зарплатної карти, інформаційний листок про умови кредитування по продукту «Кредитна лінія для клієнтів держателів зарплатних карток АТ «ОТП Банк», опитувальний лист фізичної особи виключають реальну можливість стягнення за ними заборгованості, оскільки в розумінні положення ст. 626 ЦК України не є договором, а тому за вказаними документами виключається реальна можливість стягнення будь-яких коштів.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа фінансова установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

У зв`язку із відмовою у задоволенні заявлених вимог за приписами ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 213-215, 258, 265, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська