ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10188/20

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/801/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 03 серпня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 13 серпня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому, уточнивши у подальшому вимоги заявленого позову, просив: припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 07.07.2020 року; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також позивач ставив питання про стягнути із ОСОБА_2 на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 16.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова у справі №750/5662/20 було видано судовий наказ, згідно з яким із нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи із 07.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні у виконавчій службі, аліменти ним сплачуються. Позивач зазначав, що на час звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу їх дочка дійсно проживала разом із ОСОБА_2 . За доводами позивача, з 29.09.2020 року дитина проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , та повністю перебуває на його утриманні. Позивач стверджував, що виключно він займається утриманням дочки, її навчанням, а ОСОБА_2 від виховання дитини самоусунулась, будь-які кошти на її утримання не надає, невідомо як розпоряджається законно присудженими дитині аліментами. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність підстав для подальшого стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 та виникнення необхідності захистити його порушене право, шляхом припинення примусового стягнення з нього аліментів на користь матері дитини, та відповідно, стягнення аліментів із ОСОБА_2 на його користь на утримання дочки.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року у задоволенні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час розгляду справи дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції від 03.08.2023 року скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 03.08.2023 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що дитина сторін спору хоча і зареєстрована разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , але починаючи із 29.09.2020 року, проживає разом зі своїм батьком, за його зареєстрованим та фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , оскільки матір дитини фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Апелянт звертає увагу суду на те, що дочка ОСОБА_4 із самого початку військової агресії, і по теперішній час постійно проживає без реєстрації зі своїм батьком. У вказаний період саме батько забезпечував матеріальне утримання своєї дитини, піклувався про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, займався її вихованням, забезпечував належний рівень як фізичного, так і психологічного розвитку дитини, збереженням життя та здоров`я дитини під час активних бойових дій. За доводами апелянта, матір дитини не цікавилась життям своєї дитини у вказаний період часу. Доводи апеляційної скарги вказують, що факт проживання дитини із батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що дитина фактично проживає разом із матір`ю, оскільки дочка вже четвертий рік проживає разом із батьком, а матір дитини три роки перебуває за межами території України. Апелянт вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для продовження розгляду справи, суд повинен був зупинити розгляд справи, до набрання законної сили рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі №750/1498/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року - змінено, із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що фактично з грудня 2021 року дитина проживає з батьком, і зазначену обставину позивач вважає підставою для припинення стягнення з нього аліментів на користь матері дитини. Однак, дитина перебуває у батька безпідставно і незаконно, з огляду на наявність постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 року, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 17.05.2023 року, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із ним, відмовлено (справа №750/843/21). Крім того, на даний час ОСОБА_2 подано позов про відібрання дочки від батька. За даних обставин, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини та про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на його користь, проте, помилково встановив, що дитина проживає разом із матір`ю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Усова Ю.О., задоволено частково. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 01.11.2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.5 статті 411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

В судові засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представники, належним чином повідомлені про дати, час і місце судових розглядів даної справи, тричі не з`явились.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.04.2024 року дану справу було призначено до розгляду на 16 год. 00 хв. 17.07.2024 року.

24.06.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усової Ю.О. на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона перебуватиме у відпустці (а.с.179,180, том 2).

В судове засідання 17.07.2024 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. У зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усової Ю.О., розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 21.08.2024 року.

20.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усової Ю.О. на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона не зможе прибути в судове засідання, яке призначене на 09 год. 00 хв. 21.08.2024 року, оскільки захворіла, має ознаки інфекційної хвороби СОVID-19 (а.с.200,201, том 2).

В судове засідання 21.08.2024 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. У судовому засіданні 21.08.2024 року у розгляді даної справи було оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 30.10.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача - адвоката Усової Ю.О.

29.10.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Усової Ю.О. на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.210, 211-212, том 2). Клопотання обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 , згідно наказу 54/24-од від 24.10.2024 року про відрядження, перебуватиме у відрядженні з 29.10.2024 року до 01.11.2024 року включно (а.с.213,214, том 2).

30.10.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравченка В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його зайнятістю у розгляді інших справ.

Обговоривши заявлене втретє стороною позивача клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника відповідача, який заперечував проти відкладення розгляду справи, зазначивши про відсутність для цього передбачених Законом підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань сторони позивача про відкладення розгляду справи, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд даної справи апеляційним судом було призначено на: 17.07.2024 року, 21.08.2024 року, 30.10.2024 року. В жодне із вказаних засідань апеляційного суду належним чином повідомлені позивач та його представники не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно положень ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч.2 статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку і випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до приписів п.1, п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи строки розгляду справи апеляційним судом, визначені приписами статті 371 ЦПК України, та враховуючи третю неявку в судові засідання апеляційного суду позивача та його представників, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність законодавчо встановлених положеннями ЦПК України підстав для відкладення апеляційного розгляду справи, та відповідно, для задоволення втретє заявленого клопотання стороною позивача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Прокоф`єв Б.І. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та залишити без змін рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року.

В судовому засіданні апеляційним судом на обговорення учасників судового розгляду даної справи ставилось питання щодо задоволення наявного у апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотання про зупинення розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі №750/1498/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Обговоривши доводи вказаного клопотання, вислухавши думку учасників справи, які заперечували проти задоволення даного клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі №750/10188/20, до набрання законної сили рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі №750/1498/23. При цьому, необхідно зазначити, що згідно ч.3 статті 210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу. Тобто, процесуальним законодавством не передбачена можливість зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті, на підставі п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України, про що заявляє клопотання сторона позивача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом, виданим Деснянським районним судом м.Чернігова 16.07.2020 року (справа №750/5662/20, провадження №2-н/750/1271/20), стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

31.07.2020 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Василенко О.М. було відкрито виконавче провадження №62693442 з виконання судового наказу №2-н/750/1271/20, виданого 16.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Довідкою про сплату аліментів, виданою Центральним відділом державної виконавчої служби у м.Чернігові 04.02.2021 року №62693442 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 у період з 07.07.2020 року по 04.02.2021 року. Станом на 04.02.2021 року має переплату на 44,69 грн. (а.с.90, том 1). Зазначене також вбачається із копій квитанцій №0.0..1 від 18.08.2020 року, №0.0..1 від 18.08.2020 року, №0.0..1 від 23.09.2020 року.

21.12.2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шурубенко О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню №626933442 на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 21.12.2021 року, яким стягувачу повернуто судовий наказ №2-н/750/1271/20, виданий 28.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова. Встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого документу для виконання до 17.10.2031 року (а.с.36-36, зворот, том 2).

На підтвердження факту проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 із позивачем та її утримання, позивачем надано:

- акт від 22.10.2020 року, складений депутатом Ріпкинської селищної ради ОСОБА_5 в присутності жителів буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , кв. АДРЕСА_5 , та ОСОБА_1 про те, що він та його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації з 29.09.2020 року. Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили сусіди - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- довідку КП Ріпкинська житлово-експлуатаційна дільниця №1745 від 23.10.2020 року, видану ОСОБА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що разом з ним проживає його дитина ОСОБА_3 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні;

- акт від 18.01.2021 року, складений депутатом Ріпкинської селищної ради ОСОБА_8 в присутності жителів буд. АДРЕСА_6 , про те, що без реєстрації з 29.09.2020 року проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідку КП Ріпкинська житлово-експлуатаційна дільниця №23 від 19.01.2021 року про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживає його дитина ОСОБА_3 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходиться на його утриманні;

- акт обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складений представниками Ріпкинської селищної ради, про те, що за вказаною вище адресою проживають: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;

- копії квитанцій (а.с.21-27, 93-95, том 1).

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із ним (справа №750/843/21) (а.с.102-114, том 1).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за місцем його фактичного проживання.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , було задоволено. Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2021 року, скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення фактичного місця проживання дитини, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.05.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2023 року залишено без змін (а.с.156-159, том 1).

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька та повернення її матері (справа №750/1498/23).

У даній справі ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, у прийнятті якого ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.04.2023 року було відмовлено (а.с.189-192, том 1).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15.06.2023 року ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.04.2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.193-199, том 1).

На підставі розпорядження в.о. голови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.09.2023 року цивільну справу №750/1498/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про відібрання дитини, передано на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.11.2023 року закрито провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.04.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, задоволено в повному обсязі. Суд вирішив малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрати у батька ОСОБА_1 та передати матері ОСОБА_2 . Судом допущено негайне виконання рішення суду.

Не погодившись із рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.04.2024 року, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу. Наразі справа №750/1498/23 перебуває на розгляді в Чернігівському апеляційному суді.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.08.2023 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що на час розгляду справи дитина проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні, і тому підстави для задоволення позову відсутні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 03.08.2023 року неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що дитина сторін спору хоча і зареєстрована разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , але починаючи із 29.09.2020 року, проживає разом зі своїм батьком, за його зареєстрованим та фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , оскільки матір дитини фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Апелянт звертає увагу суду на те, що дочка ОСОБА_4 із самого початку військової агресії, і по теперішній час постійно проживає без реєстрації зі своїм батьком. У вказаний період саме батько забезпечував матеріальне утримання своєї дитини, піклувався про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, займався її вихованням, забезпечував належний рівень як фізичного, так і психологічного розвитку дитини, збереженням життя та здоров`я дитини під час активних бойових дій. За доводами апелянта, матір дитини не цікавилась життям своєї дитини у вказаний період часу. Доводи апеляційної скарги вказують, що факт проживання дитини із батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що дитина фактично проживає разом із матір`ю, оскільки дочка вже четвертий рік проживає разом із батьком, а матір дитини три роки перебуває за межами території України.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України Про охорону дитинства).

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Таким чином, статтею 179 Сімейного кодексу України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №682/690/16-ц).

Відповідно до статті 197 Сімейного кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією із обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, судовим наказом, виданим Деснянським районним судом м.Чернігова 16.07.2020 року (справа №750/5662/20, провадження №2-н/750/1271/20), стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

31.07.2020 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Василенко О.М. було відкрито виконавче провадження №62693442 з виконання судового наказу №2-н/750/1271/20, виданого 16.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Довідкою про сплату аліментів, виданою Центральним відділом державної виконавчої служби у м.Чернігові 04.02.2021 року №62693442 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 у період з 07.07.2020 року по 04.02.2021 року. Станом на 04.02.2021 року має переплату на 44,69 грн. (а.с.90, том 1). Зазначене також вбачається із копій квитанцій №0.0..1 від 18.08.2020 року, №0.0..1 від 18.08.2020 року, №0.0..1 від 23.09.2020 року.

21.12.2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шурубенко О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню №626933442 на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 21.12.2021 року, яким стягувачу повернуто судовий наказ №2-н/750/1271/20, виданий 28.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова. Встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого документу для виконання до 17.10.2031 року (а.с.36-36,зворот, том 2). Доказів на підтвердження того, що судовий наказ №2-н/750/1271/20, виданий 28.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова, повторно пред`явлений ОСОБА_2 до виконання, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що аліменти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не стягуються із 21.12.2021 року.

За даних обставин, позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.07.2020 року, задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, і вказані обставини є документально підтвердженими, що вказані аліменти із позивача на користь відповідача, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не стягуються із 21.12.2021 року.

В ході судового розгляду даної справи також встановлено, що з грудня 2021 року малолітня дочка сторін спору ОСОБА_3 проживає із батьком, і вказану обставину позивач вважає підставою для стягнення аліментів на його користь із ОСОБА_2 , на утримання дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 пояснила, що дочка ОСОБА_3 проживала з батьком та перебувала на його утриманні у хронологічні періоди: з 29.09.2020 року по 02.05.2021 року та з 27.12.2021 року по 06.06.2022 року.

Враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені Законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд при вирішенні даного спору надає оцінку наявності підстав для стягнення аліментів з особи, з якою проживає дитина. При цьому, необхідно зазначити, що 21.12.2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шурубенко О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню №626933442 на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 21.12.2021 року, яким стягувачу повернуто судовий наказ №2-н/750/1271/20, виданий 28.07.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова (а.с.36-36,зворот, том 2).

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2024 року у справі №750/10188/20, провадження №61-17084св23 (а.с.163-169, том 2):

… Наявність постанови Чернігівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року у справі № 750/843/21, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з ним відмовлено, не підтверджує факт того, що дитина перебуває у батька безпідставно і незаконно, оскільки в межах цієї справи вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю заявлені не були та не розглядалися.

На думку колегії суддів Верховного Суду, спір щодо місця проживання дитини не вирішено батьками у встановленому законом порядку по цей час.

Не підтверджує факт того, що дитина перебуває у ОСОБА_1 безпідставно та незаконно і подання ОСОБА_2 до суду позову про відібрання доньки від батька, оскільки вказаний спір на час ухвалення оскаржуваних рішень судом не вирішено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.05.2023 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком. Наявність вказаного судового рішення не дає підстав для висновку про наявність у позивача беззаперечного права на стягнення аліментів із відповідача на свою користь на утримання дитини.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, необхідно відмовити, з мотивів та підстав, викладених у даній постанові апеляційного суду.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року, необхідно змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, у редакції даної постанови апеляційного суду.

На підставі вищезазначеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, при цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.08.2023 року - змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, у редакції даної постанови апеляційного суду.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 серпня 2023 року - змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, у редакції даної постанови апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 01.11.2024 року.

Головуючий: Судді: