Дата документу 22.10.2024 Справа № 336/3686/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/3686/24 Головуючий у І інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/1806/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1 . Будинок має окремий газовий лічильник.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.04.2019 у справі № 335/12758/17, задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2018 у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Запоріжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2018 скасовано, прийнято нову постанову, за якою:

Визнано дії ПАТ «Запоріжгаз» з відключення газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключення крану вводу, пломбою № С24804984, в результаті якого припинено постачання газу абоненту ОСОБА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 протиправними.

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» поновити розподіл газу абоненту ОСОБА_2 особовий рахунок НОМЕР_1 .

На виконання зазначеної постанови суду було відкрито виконавче провадження № 59842865, у зв`язку з тим, що ПАТ «Запоріжгаз» у добровільному порядку не бажав виконувати судове рішення.

В межах виконавчого провадження № 59842865, 03.10.2019 було виконане рішення суду - поновлено газопостачання на будинок АДРЕСА_1 , шляхом встановлення гумового бандажу. 03.10.2019 виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також 03.10.2019 складено акт про проведення інструктажу з безпеки використання газу в побуті.

Але вже 11.10.2019 представник АТ «Запоріжгаз» склав акт про припинення розподілу природного газу за адресою: будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з витоком газу на встановленому 03.10.2019 гумовому бандажі. Була встановлена заглушка у фланцеве з`єднання та опломбовано пломбою кран вводу на житловий будинок.

Також АТ «Запоріжгаз» стверджувало, що було виявлено відсутність тяги в димових і вентиляційних каналах будинку. Але з цим позивач не погоджується, оскільки 04.10.2019 була виконана перевірка та прочистка димових і вентиляційних каналів в житловому будинку, про що складено відповідний Акт № 04/10-29.

На думку ОСОБА_1 , така ситуація є наслідком неправильного, виконаного відповідачем з порушенням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285 поновлення газопостачання на будинок АДРЕСА_1 , шляхом встановлення гумового бандажу 03.10.2019.

Позивач зазначав, що відповідач виконав рішення суду та поновив газопостачання на будинок АДРЕСА_1 03.10.2019 шляхом встановлення гумового бандажу з грубим порушенням вимог Правил, що в подальшому призвело до повторного припинення газопостачання до будинку.

На його неодноразові звернення, AT «Запоріжгаз» відповідало відписками, жодної зрозумілої відповіді по суті питання ОСОБА_1 не отримав, газопостачання до будинку до теперішнього часу також не поновлено, у зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав як споживача природного газу. Вважає дії AT «Запоріжгаз» з поновлення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 , шляхом встановлення гумового бандажу 03.10.2019 неправильними, самовільне припинення газопостачання до його будинку - неправомірним.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати дії AT «Запоріжгаз» щодо припинення постачання природного газу до будинку АДРЕСА_1 , неправомірними та протизаконними; зобов`язати AT «Запоріжгаз» поновити за власний рахунок постачання природного газу до будинку АДРЕСА_1 абоненту ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано дії АТ «Запоріжгаз» щодо припинення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 , частина якого належала ОСОБА_2 , протиправними.

Зобов`язано АТ «Запоріжгаз» поновити розподіл газу до будинку АДРЕСА_1 абоненту ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 .

Стягнуто з АТ «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Запоріжгаз» подалоапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що споживач повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ для внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу, то в цьому випадку, якщо позивач у справі після прийняття спадщини після померлої матері бажає і надалі здійснювати відбір (споживання) природного газу, повинен звернутись до центру обслуговування клієнтів «104 Клієнтський простір», надавши відповідні документи визначені в п. 6 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ та укласти договір розподілу природного газу. Станом на час звернення позивача до суду, позивач таких дій не вчинив, а тому будь-яких правових відносин між позивачем та Товариством за вказаним об`єктом споживання: будинок АДРЕСА_1 , не існує.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти доводів товариства, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, вказує на те, що 11.10.2019 відповідач склав акт про припинення розподілу природного газу у зв`язку з витоком газу на встановленому 03.10.2019 гумовому бандажі, при цьому жодних актів щодо порушень з його боку відповідач не складав. Просить залишити апеляційну скаргу АТ «Запоріжгаз» без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

У своїх поясненнях АТ «Запоріжгаз» зазначає, що спір виник внаслідок нерозуміння позивачем порядку і процедури локалізації та ліквідації ситуацій внутрішньо будинкових систем газопостачання та дворових газопроводів.

У судовому засіданні представник АТ «Запоріжгаз» Швайковський А.А. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та відмові в задоовленні позову.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Силкіна Н.І. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року просили залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повною мірою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незадовільний технічний стан розподільного газопроводу не може бути підставою для припинення газопостачання, оскільки підтримання таких систем в належному стані віднесено до компетенції оператора ГРМ (відповідача), а не позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496, та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1379/27824 (далі - Кодекс газорозподільних систем) розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

За нормами статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року N 329-VIII оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Аналогічні положення передбачені частиною 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, де оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 2 частини 3 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний, зокрема, вживати заходів із метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Згідно з Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року N 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 р. за N 674/27119, а саме п. 2.1. розділу ІІ, підключення до газових мереж це надання газорозподільним підприємством послуги замовнику щодо фізичного підключення об`єктів системи газопостачання та/або споживання замовника до газових мереж згідно з установленим порядком.

Відповідно до п. 7.7 розділу VII Правил за нарядом-допуском та спеціальним планом, затвердженим керівником газорозподільного підприємства, а у разі виконання робіт силами власної газової служби підприємства - керівником цього підприємства виконуються, зокрема пуск газу в газові мережі населених пунктів, газопроводи середнього і високого тиску; роботи з підключення газопроводів середнього і високого тиску до діючих систем газопостачання; припинення і відновлення подачі газу в газові мережі населених пунктів тощо.

Згідно з п. 7.17 розділу VII Правил всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається.

Пунктом 8.12 розділу VIIІ Правил визначено, що накладання бандажу (хомуту) на наскрізні дефекти газопроводу допускається для тимчасової ліквідації витоку газу. Засипка підземних газопроводів з накладеними на них бандажами або хомутами забороняється.

Встановлення бандажів або хомутів на внутрішніх газопроводах забороняється.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що позивачу на праві власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 листопада 2012 року, витягом про державну реєстрацію прав, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05 квітня 2023 року та витягом про державну реєстрацію прав.

Частина будинку, яка належала матері позивача, має окремий газовий лічильник, чого сторони не заперечують.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 335/12758/17, задоволена апеляційна скарга на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року по цій справі - скасовано, прийнято нову постанову, за якою:

Визнано дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» по відключенню газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984, в результаті якого припинено постачання газу абоненту ОСОБА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 протиправними.

Зобов`язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» поновити розподіл газу абоненту ОСОБА_2 особовий рахунок НОМЕР_1 .

На виконання зазначеної постанови суду було відкрито виконавче провадження № 59842865, у зв`язку з тим, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» в добровільному порядку не виконував судове рішення.

В рамках виконавчого провадження № 59842865, 03 жовтня 2019 року було виконане рішення суду - поновлено газопостачання на будинок АДРЕСА_1 , шляхом встановлення гумового бандажу.

03 жовтня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

03 жовтня 2019 року також було складено акт про проведення інструктажу з безпеки використання газу у побуті.

04 жовтня 2019 року Приватним підприємством «Промтехсервіс Запоріжжя» виконана перевірка та прочистка димових та вентиляційних каналів в житловому будинку АДРЕСА_2 , власником об`єкта є ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним актом № 04/10-29.

11 жовтня 2019 року представниками АТ «Запоріжгаз» складено акт про припинення розподілу природного газу за адресою, будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з витоком газу на встановленому 03.10.2019 року гумовому бандажу. Була встановлена заглушка у фланцеве з`єднання та опломбовано пломбою кран вводу на житловий будинок.

Позивач звертався зі скаргами на дії АТ «Запоріжгаз», проте його звернення залишені без задоволення.

18 квітня 2024 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

З наведеного слідує, що відповідач виконав рішення суду та поновив газопостачання на будинок АДРЕСА_1 03.10.2019 року, шляхом встановлення гумового бандажу з порушенням Правил безпеки систем газопостачання.

11 жовтня 2019 року представниками АТ «Запоріжгаз» складено акт про припинення розподілу природного газу за адресою, будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з витоком газу на встановленому 03.10.2019 року гумовому бандажу. Була встановлена заглушка у фланцеве з`єднання та опломбовано пломбою кран вводу на житловий будинок.

Згідно з п. 5.7 Правил безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року N 285, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, зокрема наявності витоків газу.

Ігнорування Правил безпеки систем газопостачання є неприпустимим, оскільки газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, а виконання Правил безпеки систем газопостачання є певною гарантією надійності функціонування систем газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення.

Відповідно до п. 1 глави 7 розділу VI Правил оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Припинення/обмеження газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (будинок АДРЕСА_1 ) відбулося у зв`язку з тим, що аварійно-диспетчерською службою АТ «Запоріжгаз» було прийнято заявку № 10465 про факт витоку газу. Із метою недопущення аварійної ситуації та запобігання нещасному випадку припинено розподіл (постачання природного газу) шляхом встановлення заглушки, перекрито кран та опломбовано. Про припинення постачання (розподілу) природного газу за вказаною адресою складено відповідний акт від 11 жовтня 2019 року.

За результатами обстеження системи газопостачання за вказаною адресою працівниками АТ «Запоріжгаз» виявлено виток газу на різьбовому з`єднанні внутрішнього газопроводу.

Встановлення бандажів або хомутів на внутрішніх газопроводах забороняється.

Згідно пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (пункт 5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Пунктом 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Локалізація і ліквідація аварійних ситуацій здійснюється аварійно-диспетчерською службою «104», її філіями і постами, що працюють цілодобово і без вихідних. Роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватись експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств після локалізації аварійної ситуації. Після усунення загрози роботи з приведення газопроводів і газового обладнання в технічно справний стан повинні проводитися за нарядом-допуском (підпункт 8.1 пункту 8 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів.

У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, Оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 8.13 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації.

Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотримання вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що підтримання газорозподільної системи у належному стані, забезпечення планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт, на відновлення належної роботи газорозподільної системи покладені саме на оператора ГРМ.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Скаржник посилається на відсутність договору розподілу природного газу як на підставу правомірності припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу, проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, сам факт відсутності укладеного договору не є безумовною підставою для відключення добросовісного споживача послуг від газопостачання, оскільки невідновлення газопостачання не може вважатися пропорційним втручанням у право особи на отримання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (ч.2 ст.40 Закону «Про ринок природного газу»).

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

НКРЕКП постановою від 30.09.2015 № 2498 затвердив Типовий договір розподілу природного газу.

Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року N 39/248 наголошено, що визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг із газопостачання товариства не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише при наявності законних підстав.

Газопостачання використовується споживачем із метою задоволення власних побутових потреб у газі, а тому безпідставне припинення газопостачання споживачу або відмова у відновленні газопостачання вказує на суттєве порушення та обмеження його побутових потреб, та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, особливо з урахуванням того, що ОСОБА_1 є пенсіонером.

При вирішенні питання захисту порушеного права позивача як споживача, суд першої інстанції правильно врахував, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості.

Відповідач виконав рішення суду та поновив газопостачання на будинок АДРЕСА_1 03 жовтня 2019 року, шляхом встановлення гумового бандажу.

11 жовтня 2019 року відповідач в односторонньому порядку припинив газопостачання, у зв`язку з виявленням витоку газу на різьбовому з`єднанні внутрішнього газопроводу, проте, встановлення бандажів або хомутів на внутрішніх газопроводах забороняється.

Отже, дії відповідача щодо припинення постачання природного газу до будинку 11 жовтня 2019 року є прямим наслідком неправильних дій відповідача 03 жовтня 2019 року по встановленню гумового бандажу та за своїм визначенням є рішенням, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки споживача та несуть об`єктивні та реальні наслідки порушення прав споживача.

Так, відновлення ОСОБА_2 газопостачання на виконання судового рішення відбулось з порушенням Правил безпеки систем газопостачання.

Нормою пункту 4 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ покладено прямий обов`язок на оператора ГРМ проводити як технічне обстеження газорозподільних систем, так і забезпечувати безаварійне експлуатування газопроводів шляхом проведення їх поточного або капітального ремонту. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Враховуючи, що газопровід є розподільним, то його технічне обслуговування, поточний чи капітальний ремонт повинен здійснювати відповідач, а не перекладати цей обов`язок на споживачів. В матеріалах справи немає жодних вимог чи листів про те, що позивач має усувати технічні порушення розподільного газопроводу.

Тому, незадовільний технічний стан розподільного газопроводу не може бути підставою для припинення газопостачання, оскільки підтримання таких систем в належному стані віднесено до компетенції оператора ГРМ (відповідача), а не позивача.

Згідно з матеріалами справи, після смерті матері, ОСОБА_2 , позивачу в порядку спадкування, на праві власності належить 13/20 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який газифікований та послуги з газозабезпечення надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Скаржник не заперечував, що відповідно до персоніфікованих даних, ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 (старий о/р № НОМЕР_2 ), як суб`єкту ринку природного газу було присвоєно персональний ЕІС-код № 56ХМ14А298244742, а облік постачання (розподілу) природного газу на об`єкті споживача було забезпечено комерційним вузлом обліку газу на базі лічильника газу типу 0-4 «САМГАЗ К.8/2001-2», заводський номер 2633328.

Натомість в апеляційній сказі зазначено, що будинок АДРЕСА_1 ; газопостачання чи розподіл природного газу не припинялося.

Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу», визначені права та обов`язки споживача, зокрема встановлено, що споживач газу зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, у тому числі правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем врегульовано «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015.

Згідно з пунктом 3 першої глави 1 розділу Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

11.10.2019 відповідач склав акт про припинення розподілу природного газу за адресою, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з витоком газу на встановленому 03.10.2019 року гумовому бандажу.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять жодних актів, складених стосовно порушень з боку позивача.

Також скаржник не надав доказів того, що позивач вчиняв дії з несанкціонованого втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку та спосіб втручання був шляхом підробки чи пошкодження на ньому пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу.

Тому, на думку колегії суддів, спір у цій справі виник внаслідок неправильного, виконаного з порушенням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285 поновлення газопостачання на будинок за спірною адресою, шляхом встановлення гумового бандажу 03.10.2019.

Натомість відсутність тяги в димових і вентиляційних каналах будинку позивача, як встановлено у судовому процесі та не заперечував скаржник, позивач усунув 04.10.2019 із залученням спеціалізованої організації, яка здійснила перевірку та прочистку димових і вентиляційних каналах будинку, про що видала відповідний акт № 04/10-29 від 04.10.2019 року.

Суд першої інстанції встановив, що позивач, набувши право власності на частину будинку, в порядку спадкування неодноразово звертався до центру обслуговування клієнтів «Запоріжгаз» для об`єднання або відкриття особового рахунку, та підписання договору на послуги газопостачання в цій частині будинку, надавши всі необхідні документи.

Наведене підтверджене письмовими доказами, зокрема скаргою від 25.12.2023, де позивач вказує про смерть матері і надає копії документів.

Але, АТ «Запоріжгаз» газопостачання до будинку до теперішнього часу не поновив.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, «спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду», зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, вказано, відповідно до норм статей 16 ЦК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, згідно з п. 1 ч. 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками і вважає,.що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Отже, резолютивна частина судового рішення є завершальною, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, зокрема, зобов`язання вчинити/утриматися від вчинення певних дій у спосіб, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Враховуючи те, що домоволодіння поділене на дві частини, граматична конструкція резолютивної частини оскаржуваного судового рішення складена таким чином, аби уникнути альтернативних наслідків вирішення спору/способів захисту (відновлення) порушеного права, що має вирішальне значення для подальшого виконання цього рішення.

Статтею 31 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 встановлено, що постачальник є відповідальним за: порушення вимог цих Правил; несвоєчасне включення споживача до Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС за умови дотримання споживачем умов договору постачання природного газу; несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; безпідставне припинення газопостачання.

Також практика Верховного Суду свідчить про те, що припинення газопостачання побутовому споживачу є крайнім заходом. У постанові від 27 січня 2020 року по справі № 466/8067/14-ц Верховний Суд зазначив, що відключення житла громадянина від газопостачання в цілому однозначно слід вважати грубим втручанням в приватне життя особи. Так, відключення позбавляє особу належних умов до існування, призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо. Відповідно таке втручання повинно ґрунтуватись на законі, переслідувати законну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві (стаття 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Між тим у справі, що переглядається встановлено, що будинок позивача тривалий час відключений від газопостачання, а законні підстави для відмови у відновленні газопостачання відсутні.

Таким чином, апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: