КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/2263/24

01 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко В.С. у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг нежитлових приміщень № 25-26 та № 27 загальною площею 239,00 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , якому направлено проект договору, однак зі сторони відповідача такий договір не погоджено та не підписано.

Вказує на те, що ОСОБА_1 надавалися послуги з централізованого опалення, а облік та споживання теплової енергії здійснювався за особовим рахунком № НОМЕР_1 , проте відповідач своєчасно не сплачував кошти за спожиті послуги в результаті чого утворилася заборгованість з їх оплати за період із жовтня 2018 року по липень 2023 року, в зв`язку із чим, позивач просить стягнути заборгованості з урахування індексу інфляції та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 177 511,10 грн., інфляційні витрати у розмірі 76 293,79 грн. та 3% річних у розмірі 18 574,71 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 177 511,10 грн (сто сімдесят сім тисяч п`ятсот одинадцять гривень 10 копійок) заборгованості, 839,22 грн (вісімсот тридцять дев`ять гривень 22 копійки) інфляційних втрат і 267,29 грн (двісті шістдесят сім гривень 29 копійок) - 3 % річних.

Не погоджуючись з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційні скарги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про відкриття провадження та розгляд справи, що в свою чергу позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права, як учасника справи, які передбачені статтею 43 ЦПК України.

Вказує на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що власником нерухомого майна є ОСОБА_1 , оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником об`єкту нерухомого майна під реєстраційним № 00 (дата реєстрації -23.10.2019) є Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

Зазначає, що в квітні 2015 році в установленому законом порядку, нежитлові приміщення № 25-26 та 27за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,00 кв.м. були відокремлені (відключені) від внутрішньо-будинкових мереж (систем) централізованого опалення теплопостачання) та гарячого водопостачання багатоквартирного житлового будинку № 48 .

Вказує на те, що позивач жодного рахунку-фактури в період з жовтня 2018 по грудень наоплату «поставленої» теплової енергії на адресу відповідача не надсилав.

Зазначає, що в матерілах справи відсутні докази постачання позивачем теплової енергії.

Також до апеляційної скарги відповідач долучив заяву про застосування строків позовної давності в обґрунтування заявлених вимог зазначав, що по позовної заяви позивач додав розрахунок основного боргу за теплову енергію за період 01.10.18 року по 31.07.2023 року та розрахунок 3% річних та інфляційної складової за прострочення виконання зобов`язання з оплати за отриману теплову енергію, поставлену КП «Київтеплоенерго» за період 01.10.18 року по 31.07.2023 року.

Позивач звернувся в суд з позовною заявою від 22.01.2024 року, Голосіївський районний суд м. Києва відкрив провадження у справі 30.01.2024 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. По зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 01.02.2021 року. За таких умов, позовна давність спливла за основними вимогами за період з 01.10.2018 року по 31.01.2021 року в загальній сумі 145 123,69 грн. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги за період з 01.10.2018 року по 31.01.2021 року. Наразі, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2024 стягнуто на користь позивача за період з 01.10.2018 року по 11.03.2020 року інфляційна складова боргу в розмірі 839,22 грн. та 3% річних в розмірі 267,29 грн., тобто за період, коли позовна давність спливла.

10 липня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Качкурової Світлани Володимирівни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначала, що твердження відповідача про те, що вказані нежилі приміщення належать територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради не відповідають дійсності та наявним в матеріалах справи доказам. Вказує на те, що 30.07.2020 року на адресу відповідача направлено листом №30/5/3/8451 проект Договору №8081003-06 від 27.07.2020 року на постачання теплової енергії, проте відповідач на вищезазначений лист відповіді не надав.

Вказує на те, що з актів обстеження вбачається, що від 20.04.2015 року опалювальні прилади відсутні, транзитні трубопроводи заізольовані. Як вбачається із Акту прихованих робіт про утеплення транзитних трубопроводів централізованої системи опалення: 1. До огляду пред`явлені такі роботи - утеплення транзитних трубопроводів; 2. Роботи виконані за проектної документації - прочерк (тобто проектна документація відсутня); 3. При виконанні робіт застосовані - теплоізоляція; дата закінчення робіт 06.04.2015.

Вважає, що відповідачем, відповідно до Акту від 06.04.2015 року, проведена теплоізоляція/ утеплення транзитних трубопроводів, а не від`єднання від теплових мереж теплопостачальної організації. При цьому проектна документація відсутня.

Зазначає, що як вбачається із Акту №4994 від 23.04.2024 (обстеження нежитлового приміщення для укладання договору) - загальна площа приміщення 239 кв.м.; Тип системи опалення вертикальна; Стан системи опалення - опалювальні прилади від`єднанні від загально-будинкової системи опалення з видимим розривом. Примітка: опалювальних приладів, приєднаних до загально-будинкової системи опалення в межах приміщень не виявлено. Транзитні стояки ЦО (централізоване опалення) зашиті гіпсокартоном та у видимих ділянках заізольовані. В приміщеннях 25, 26 є окрема вхідна група. Візуально виявлено один стояк централізованого опалення, який теплоізольований. При цьому про наявність належної технічної документації, щодо відключення від мереж централізованого опалення, як то передбачено чинним законодавством України, інформація відсутня.

З огляду на зазначене просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

ОСОБА_1 є власником нежилих приміщень № 25-26 та 27 загальною площею 239 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (в літері А) на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 26 травня 2010 року.

Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, яке постачає позивач до належних відповідачу нежитлових приміщень № 25-26 та № 27 загальною площею 239,00 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які під`єднані до внутрішньо будинкової системи теплопостачання. У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих комунальних послуг, за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 у відповідача утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за спожиті із жовтня 2018 року по липень 2023 року за спожиті послуги теплової енергії в розмірі 177 511,10 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних суд першої інстанції зазначив, що на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення 3% річних, інфляційних втрат та неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24.02.2022 року, в період воєнного стану, нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - також заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період 3% річних та інфляційних втрат - є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню за період з 01.10.2018 року по 11.03.2020 року: інфляційна складова боргу в розмірі 839,22 грн і 267,29 грн - 3 % річних.

Колегія суддів погоджеється з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач є споживачами послуг, які надаються позивачем, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, висновку про стягнення з нього за період з із жовтня 2018 року по липень 2023 року за спожиті послуги теплової енергії в розмірі 177 511,10 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог разом з позовною заявою було надано суду розгорнутий (детальний) розрахунок заборгованості за спожиті послуги за період з із жовтня 2018 року по липень 2023 року та розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, суду надані достатні та належні докази на підтверджені заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції помилково вважав, що власником нерухомого майна є ОСОБА_1 , оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником об`єкту нерухомого майна під реєстраційним № 00 (дата реєстрації -23.10.2019) є Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що в матеріалах справи містяться докази, що відповідач є власником нежитлових приміщень № 25-26 та № 27 загальною площею 239,00 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 26 травня 2010 року, окрім того, зазначені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в квітні 2015 році в установленому законом порядку, нежитлові приміщення № 25-26 та 27 за адресою: АДРЕСА_1 ,загальною площею 239,00 кв.м. були відокремлені (відключені) від внутрішньо-будинкових мереж (систем) централізованого опалення теплопостачання) та гарячого водопостачання багатоквартирного житлового будинку № 48 , колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4, в редакції чинній до 17 вересня 2019 року (далі Порядок відключення) визначено, в тому числі, що відключення здійснюється на підставі технічних умов та розробленого відповідно до них проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, які мають містити технічні рішення щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання, розрахунки теплового навантаження будинку та має бути узгоджений з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Механізм відключення житлових будинків, окремих квартир та нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення визначається Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року №169 (далі - Порядок №169).

Згідно з пунктом 3 розділу III Порядку №169 для відокремлення (відключення) від централізованого опалення власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від централізованого опалення здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання (пункт 9 розділу III Порядку №169).

Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від централізованого опалення власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від централізованого опалення шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом. До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від централізованого опалення, а також копія проекту такого відокремлення (відключення) (пункт 10 розділу III Порядку №169).

На підтвердження своїх доводів апеляційної скарги в частині того, що в квітні 2015 році в установленому законом порядку, нежитлові приміщення № 25-26 та 27 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,00 кв.м. були відокремлені (відключені) від внутрішньо-будинкових мереж (систем) централізованого опалення теплопостачання) та гарячого водопостачання багатоквартирного житлового будинку № 48 відповідачем було надано акт огляду прихованих робіт від 06 квітня 2015 року відповідно до якого 1. До огляду пред`явлені такі роботи - утеплення транзитних трубопроводів; 3. При виконанні робіт застосовані - теплоізоляція. В рядку «роботи виконані за проектної документації» стоїть прочерк.

З викладеного вбачається, що зазначений акт засвідчує проведена теплоізоляція/ утеплення транзитних трубопроводів, а не від`єднання від теплових мереж теплопостачальної організації. При цьому проектна документація відсутня.

Як вбачається із Акту обстеженні від 20.04.2015 - опалювальні прилади відсутні, транзитні трубопроводи заізольовані.

30 березня 2015 року відповідач звертався з заявою до КП «Житло- експлуатаційна організація- 103 Голосіївського району» в якій просив оформити документи для зняття нарахувань за опалення.

З викладеного вбачається, що відповідачем не надано ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції документу щодо відключення теплопостачання, а саме технічних умов та розробленого відповідно до них проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП; технічних рішень щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання; розрахунків теплового навантаження будинку.

Стосовно наданих відповідачем доказів зокрема копія акту № 0000067 від 18 квітня 2024 року та звернень відповідача, колегія суддів зазначає, що дані докази датовані вже після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції відповідач просив про застосування строку позовної давності.

Перевіряючи такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З матеріалі справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з жовтня 2018 року по липень 2023 рік.

З позовом представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду у 16 січня 2024 року, разом з тим у вказаний період на всій території України було запроваджено карантин, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а також враховуючи введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду справи, а перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із позовом у межах продовженого Законом строку позовної давності.

За своїм змістом усі доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: