РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В. Я

з участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Львівської Державної нотаріальної контори Львівської області та Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 ,-

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів про скасування арешту нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_2 від 03.10.2001р., виданого органом приватизації Національного університету «Львівська політехніка» їй, позивачці на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 98, 3 кв.м. В 2023р. вона, позивачка, дізналася, що у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні три записи про обтяження на вказаний об`єкт нерухомості, зокрема арешт з реєстраційним номером обтяження 4363550 від 17.07.2007р., арешт з реєстраційним номером обтяження 4363562 від 17.01.2007р., арешт з реєстраційним номером обтяження 4813866 від 17.04.2007р. Зазначає, що підставою для внесення першого та другого записів про обтяження (арешт нерухомого майна) стала ухвала Франківського районного суду міста Львова від 17.10.2002р. про забезпечення позову у справі № 2-43/06 (2-3940/02) за позовом ОСОБА_2 до ДУ «Львівська політехніка», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним і виселення. Підставою для внесення третього із зазначених записів стала постанова державного виконавця ВДВС Франківського РУЮ м. Львова Жук О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 908238 від 03.12.2002р., винесена на виконання ухвали Франківського районного суду міста Львова від 17.10.2002. Копії ухвал Франківського районного суду міста Львова від 17.10.2002р. про забезпечення позову у справі 2-3940/02 отримані з архіву суду та Львівського державного нотаріального архіву є ідентичними. В той же час ухвала Д-10 від 28.10.2002р. по даній справі судом взагалі не виносилась, що підтверджується листом Франківського районного суду міста Львова від 13.06.2023 № 5/800/2023. Ухвалою місцевого суду Франківського району міста Львова від 09.09.2003р. прийнято відмову позивача від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ДУ «Львівська політехніка», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним та виселення закрито. Ухвалою суду від 25.11.2003р. скасовано забезпечення позову та знято арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, дані ухвали відповідачами у справі не виконані. Зокрема, нотаріальною конторою роз`яснено положення ст.31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а виконавчою службою роз`яснено що зняття арешту можливе виключно в судовому порядку. Згадані вище обтяження (записи про арешт нерухомого майна) дотепер не зняті та продовжують існувати, чим порушуються її, позивачки, права та законні інтереси щодо користування та розпорядження своїм майном, які вона не може захистити в іншому порядку, окрім як звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 01.04.2024р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання з розгляду позовної заяви.

В матеріалах справи міститься лист завідувачки Першої Львівської державної нотаріальної контори Кропельницької Н.І. від 16.04.2024р. №379, в якому вона просить розглядати справу без участі представника нотаріальної контори.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.08.2024р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу, визнано обов`язковою участь в судових засіданнях представника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для дачі особистих пояснень.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивачки - адвокат Козак В.І. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, просять позов задоволити.

Представник Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Слобода А.П. подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти скасування обтяжень та повідомив, що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких накладалися відповідні обтяження, відсутні.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 03 жовтня 2001 року, виданого Національним університетом "Львівська політехніка", квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та членам її сім"ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Дана обставина підтверджується довідкою № 90182, виданою 16.01.2024р. директором ОКП "БТІ та ЕО" Мартинишин Г.Й .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №367400340 від 26.02.2024р., на квартиру АДРЕСА_1 накладені наступні обтяження: арешт №4363550 від 17.01.2007р., арешт №4363562 від 17.01.2007р., арешт № 4813866 від 17.04.2007р. Згідно інформаційної довідки, підставами обтяження є ухвали Д-10 від 28.10.2002р., Нарсуд, Франківський район (як це зазначено в довідці), постанова АА 908238 від 03.12.2002р. ВДВС Франківського РУЮ м. Львова (як це зазначено в довідці).

До позовної заяви долучено копію ухвали Місцевого Франківського районного суду м. Львова від 17.10.2002р. у справі №2-3940/02р., якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 25.11.2003р. у справі №2-46/2003 даний арешт знято.

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 03.12.2002р. державним виконавцем Франківського районного управління юстиції, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно листа начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції В. Нагорняка від 10.01.2024р. №3915, відомості щодо виконавчих проваджень, в межах яких накладено обтяження №4363550, №4363562, №48138866, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4,5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного ч.1 ст.1 ЗУ "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст.11 ЗУ "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Наявний арешт порушує права позивачки, оскільки вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю квартирою у встановленому законом порядку.

При цьому, суд враховує те, що відповідачі не мають будь - яких заперечень щодо необгрунтованості позовних вимог.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Загальний стандарт «справедливого балансу» - стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції». Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодерджавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даному випадку вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності позивачки не дотримані, адже тривалий час її право власності офіційно обмежено без будь-яких підстав до такого обмеження.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі наведеного, керуючись статями 3,10,12, 81, 89, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Першої Львівської Державної нотаріальної контори Львівської області та Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 - задоволити.

Скасувати заборону (арешт), внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 4363550, зареєстровано: 17.01.2007 12:47:49 за № 4363550 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м.Львів, вул.Саксаганського, 6, (0322) 74-00-83, 74-41-23, підстава обтяження: ухвала, Д-10, 28.10.2002, Нарсуд, Франківський район, вх.4208, об?єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_3 ;

Скасувати заборону (арешт), внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 4363562, зареєстровано: 17.01.2007 12:4903 за № 4363562 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м.Львів, вул.Саксаганського, 6, (0322) 74-00-83, 74-41-23, підстава обтяження: ухвала, Д-10, 28.10.2002, Нарсуд, Франківський район, вх.4208, об?єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_3 ;

Скасувати заборону (арешт), внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 4813866, зареєстровано: 17.04.2007 09:48:00 за № 4813866 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, 79005, Львівська обл., м.Львів, вул.Саксаганського, 6, (0322) 74-00-83, 74-41-23, підстава обтяження: постанова АА908238, 03.12.2002, ВДВС Франківського РУЮ м.Львова, Жук О.М., об?єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 1: Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, юридична адреса: м. Львів, вул. Саксаганського, буд.6, ;

Відповідач 2: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, юридична адреса: м. Львів, вул. Конотопська, буд.6, .

Суддя В. Кузь