Справа № 932/7541/24
Номер провадження 2-а/932/74/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 вересня 2024 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська суду Ярощук О.В., ознайомившись із заявою позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про витребування нерухомого майна -

у с т а н о в и в:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 09.09.2024 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про витребування нерухомого майна.

У період з 16 вересня 2024 року до 27 вересня 2024 року головуюча суддя Ярощук О.В. перебувала у відпустці.

До суду 19.09.2024 звернувся позивач із заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким особам будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на об`єкт нерухомого майна, а саме житлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею: 15,6 кв.м., яке розташоване, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

- заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на об`єкт нерухомого майна, а саме житлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею: 15,6 кв.м., яке розташоване, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак, й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання ухваленого на її користь судового рішення або ефективний захист її прав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що предметом спору є житлове приміщення АДРЕСА_2 , яке належить Дніпровській міській територіальній громаді.

З наданої позивачем інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно судом встановлено, що реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна зазначений №020 станом на теперішній час власником на житлове приміщення є ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник, посилається на те, що у зв`язку з тим, що спірний об`єкт нерухомого майна вибув з комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на підставі свідоцтва про право власності, яке Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради не видавалось та у подальшому змінило власника, а отже наступне відчуження цього нерухомого майна (житлового приміщення) може в подальшому покласти на позивача тягар його витребування від осіб, які не залучені до участі у цій судовій справі, що спричинить додаткові витрати відновлення порушених прав. Заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна житлового приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на час вирішення справи у суді забезпечить його гарантоване збереження до набрання законної сили судовим рішенням.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є спірна квартира ( житловий будинок), а також те, що відчуження спірного майна у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову та, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації речових прав на вказану квартиру є співмірними із заявленими позовними вимогами, та вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку задоволення судом заяви позивача, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 156 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову - задовольнити.

- Заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким особам будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на об`єкт нерухомого майна, а саме житлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею: 15,6 кв.м., яке розташоване, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

- Заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на об`єкт нерухомого майна, а саме житлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею: 15,6 кв.м., яке розташоване, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020).

Ухвалу направити для виконання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, як державного реєстратора прав та обтяжень на нерухоме майно (м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58

Копію ухвали надіслати сторонам до відома.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Стягувач: Дніпровська міська рада (місце знаходження: 49000 м. Дніпро, проспект Д. Яворницького, 75 ).

Боржник: ОСОБА_1 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя О.В. Ярощук