Провадження № 22-ц/802/824/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, про стягнення коштів, збережених без правової підстави, та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-Капітал" на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2023 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2022 у справі №161/1402/22 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12282, вчинений 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08 лютого 2008 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Водночас, 10.01.2022 приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №68080046 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 960 077,01 грн.; 15.06.2022 закрито виконавче провадження. За період перебування на виконанні виконавчого напису з ОСОБА_2 було стягнуто такі кошти: 18.01.2022 46 846,20 грн, 19.01.2022 46 011,61 грн., 19.01.2022 17 256,00 грн., 09.02.2022 10 000,00 грн., а всього 120 113,81 грн. В той же час, на погашення заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» 108 102,43 грн., частина винагороди приватному виконавцю 12 044,38 грн., які позивач просить стягнути на свою користь, як безпідставно набуті кошти. Крім того, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000,00грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2024 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 108 102 грн. 43 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі, відповідач ТОВ «Вердикт-Капітал» просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

З тексту апеляційної скарги вбачається, що Товариство фактично оскаржує рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, а тому рішення суду в частині відмовних позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг апеляційним судом рішення в цій частині не переглядається.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис р.№12282, за умовами якого запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08.02.2008 у розмірі 960 077,01 грн. (а.с. 11).

10.01.2022 приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №68080046 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 960 077,01 грн. (а.с. 12, 13).

15.06.2022 закрито виконавче провадження (а.с. 17).

За період перебування на виконанні виконавчого напису з ОСОБА_2 було стягнуто такі кошти: 18.01.2022 46 846,20 грн, 19.01.2022 46 011,61 грн., 19.01.2022 17 256,00 грн., 09.02.2022 10 000,00 грн., а всього 120 113,81 грн., що підтверджується квитанціями про оплату, виписками з рахунку (а.с. 18-25)

В той же час, на погашення заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» 108 102,43 грн., частина винагороди приватному виконавцю 12 044,38 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2022 у справі №161/1402/22 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12282, вчинений 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/1102/73/41082 від 08 лютого 2008 року, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 14-16). Рішення суду набрало законної сили 28.04.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підставою звернення до суду з даним позовом слугувало те, що 28 вересня 2023 р. ОСОБА_2 на адресу відповідачів було надіслано заяву про повернення безпідставно набутих грошових коштів, що були отримані товариством 18.01.2022р., 19.01.2022р. та 09.02.2022р. із вимогою повернути позивачу грошових кошти, які були стягнуті за виконавчим написом, який визнано судом таким , що не підлягає виконанню.

Листом від 26 жовтня 2023 року TOB «Вердикт Капітал» відмовило у повернені стягнутих коштів з підстав того, що в резолютивній частині рішення суду, яким визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, не вирішувалося питання щодо повернення коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Оскільки правова підстава, згідно з якою ТОВ «Вердикт Капітал» отримало грошові кошти у розмірі 108 102,43 грн відпала, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ці кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що завдана позивачу моральна шкода полягала у душевних стражданнях через незаконне списання приватним виконавцем в свою користь, та в користь TOB «Вердикт Капітал» накопичених із заробітної плати грошових коштів які знаходились на його рахунках і які були єдиним засобом для нормального, повсякденного життя. У зв`язку із списанням грошових коштів та здійснення відрахувань, позивач не мав можливості придбавати повсякденно необхідні речі протягом тривалого часу. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 був змушена змінити свій звичайний уклад життя, а саме через постійне пригнічення та моральні страждання він постійно звертався до лікарів, приймав ліки (заспокійливе), отримувала правову допомогу спеціалістів та адвокатів.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає, що є доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з неправомірними діями відповідача, щодо неповернення значної суми коштів, що в свою чергу мало місце звернення до суду.

З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 2000 гривень.

Таким чином, суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд першої інстанції надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-Капітал" залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: