Справа №442/8776/23
Провадження №2/442/223/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання - Антоненко В.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на автомобіль. Вказує, що за час подружнього життя вони придбали транспортний засіб «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_1 . Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, на підставі чого заведено спадкову справу. Однак, нотаріус у видачі свідоцтва на згаданий транспортний засіб відмовила, у зв`язку з тим, що згідно довідки Відділу ЦНАП виконкому ДМР на момент смерті зі спадкодавцем ОСОБА_5 був також зареєстрований син померлого - відповідач ОСОБА_3 , що підтверджує факт прийняття спадщини останнім та нею. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 з 27.03.2015 проживає за межами України, а ОСОБА_2 не була зареєстрована разом з ОСОБА_4 та не є такою, що прийняла спадщину, то ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка. Враховуючи вказане, просить визнати за нею право власності на транспортний засіб «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони у судове засідання не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують.

Відповідачі подали заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, зважаючи на заяви відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.06.1976, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 25.06.1976, місце реєстрації: м. Дрогобич, Львівська область, запис №245.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.08.2023, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №0, місце смерті: Російська Федерація.

Як підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником транспортного засобу «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , білого кольору, який перебуває на обліку в ТСЦ №4645 з 27.01.2021, є ОСОБА_4 .

З Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 12.10.2023 вбачається, що 12.10.2023 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Манзілевською Т.С. зареєстровано спадкову справу №41/2023, спадкодавець: ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Манзілевської Т.С. від 30.11.2023 за №229/02-14, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на спадкове майно - транспортний засіб, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається її право на отримання 1/2 частки зазначеного транспортного засобу, та право на 1/2 частку спадкового майна сина померлого - ОСОБА_3 , який не проживає в Україні, а тому спадщину не прийняв.

Згідно листа Відділу - ЦНАП виконкому Дрогобицької міської ради від 09.08.2023, відповідно до даних реєстру Дрогобицької територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 22.07.2022 зареєстровані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що ОСОБА_1 була зареєстрована разом з ОСОБА_4 на день його смерті, відповідачі визнають позовні вимоги, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 81, 206, 264, 265, 352 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ), право власності на транспортний засіб «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , білого кольору, який перебуває на обліку в ТСЦ №4645 з 27.01.2021, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відмінність тексту резолютивної частини повного рішення щодо участі представника позивача у підготовчому судоуому засіданні з текстом резолютивної частини короткого рішення, спричинена виправленням, яке слід вважати вірним (у відповідності до ч.7 ст.259 ЦПК України).

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2024.

Суддя М.М.Грицай