Дата документу 25.09.2024
Справа № 501/3138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

предмет та підстави позову: про визнання права власності на спадкове майно

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник ОСОБА_1 19.07.2024 звернувся до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, згідно якого просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на частину квартири АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який залишив позивачці спадщину на підставі заповіту, посвідченого 03.04.2019 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. (зареєстровано в реєстрі за №559).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить:

- частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Іллічівською міською радою Одеської області 14.07.1994 та технічним паспортом на квартиру, виготовленим КП «Бюро технічної інвентаризації станом на 14.06.1994».

Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності сім`ї ОСОБА_1 , а саме: кожному по 1/3 частині - батьку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_3 , померлій, а також брату позивачки ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 .

29.11.2019 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаної квартири (зокрема, у цьому свідоцтві встановлені факти смерті її родичів та підстави набуття ними права власності), посвідченому приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. (зареєстровано в реєстрі за №2045, спадкова справа №11/2019).

Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилися жодним нотаріусом, оскільки спадкоємцем є лише

ОСОБА_5 лютому 2024 року ОСОБА_6 прилетіла до України та одразу звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. щодо оформлення спадкових прав після смерті свого батька. У своєму роз`ясненні від 14.02.2024 №36/01-16 нотаріусом рекомендовано вирішувати питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.07.2024 року по справі №501/1084/24 у задоволенні позову ОСОБА_6 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено в повному обсязі.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

Представник позивача 16.09.2024 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач відзиву на позов не надав, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в межах заявлених вимог, з будь-яким рішенням буде згоден, оскільки інтереси Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не зачіпаються.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 19.07.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.27).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 23.07.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження (а.с.28-29).

За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6), який позивачці по справі залишив спадщину на підставі заповіту, посвідченого 03.04.2019 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. (зареєстровано в реєстрі за №559) (а.с.10-11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Іллічівською міською радою Одеської області 14.07.1994.

Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності сім`ї ОСОБА_1 , а саме: кожному по 1/3 частини (померлому батьку, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (матері позивачки), а також брату позивачки ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_6 29.11.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16-21).

Після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилась жодним нотаріусом, оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем, що підтверджується листом приватного нотаріуса Шевченко В.М. від 14.02.2024 (а.с.22-23).

Строк для прийняття позивачем спадщини після смерті батька закінчився у 2022 році, у лютому 2024 року ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав після смерті батька та нотаріусом їй рекомендовано вирішувати питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку, що підтверджується листом від 14.02.2024 (а.с.22-23).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.07.2024 року по справі №501/1084/24 у задоволенні позову ОСОБА_6 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено в повному обсязі.

ІV. Оцінка Суду.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у сторін права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України), після відкриття спадщини (ст.1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст.1268 ЦК України).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.201 у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Як передбачено підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6), який позивачці по справі залишив спадщину на підставі заповіту, посвідченого 03.04.2019 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. (зареєстровано в реєстрі за №559) (а.с.10-11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Іллічівською міською радою Одеської області 14.07.1994.

Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності сім`ї ОСОБА_1 , а саме: кожному по 1/3 частини (померлому батьку, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (матері позивачки), а також брату позивачки ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_6 29.11.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16-21).

Після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилась жодним нотаріусом, оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем, що підтверджується листом приватного нотаріуса Шевченко В.М. від 14.02.2024 (а.с.22-23).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 з урахуванням положень частини першої статті 15та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємцем за законом, але нотаріусом спадкові права позивача не оформлені з причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Так, строк для прийняття позивачем спадщини після смерті батька закінчився у 2022 році, у лютому 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав після смерті батька та нотаріусом рекомендовано вирішувати питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку, що підтверджується листом від 14.02.2024 (а.с.22-23).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.07.2024 року по справі №501/1084/24 у задоволенні позову ОСОБА_6 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено в повному обсязі.

Разом з тим, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тому приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про задоволення вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1222, 1223, 1268-1270, 1272, 1273-1275 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко