Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивач доводилась дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого залишилось спадкове майно його частка у спільній сумісній власності на квартиру загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належала ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1993 на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа. Дочка померлого ОСОБА_2 спадщину не приймала та не подавала заяву про прийняття спадщини. З метою оформлення спадщини частки на квартиру, належну її чоловіку, у червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про оформлення прав на спадщину. Однак їй було відмовлено в цьому, оскільки право власності на квартиру зареєстроване, як на спільну сумісну власність (без визначення часток), а тому нотаріус не може визначити частку, яка належить померлому, у спільній сумісній власності. Справа в тому, що у правовстановлювальному документі на квартиру, яка належала ОСОБА_1 та членам її сім`ї, в тому числі і померлому ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , а саме: у Свідоцтві про право власності на житло від 12.07.1993, зазначено, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким же чином зареєстрована власність на квартиру і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наведені вище обставини, виникла ситуація, за якої ОСОБА_1 не має можливості отримати правовстановлюючий документ на успадковану частку квартиру, що належала її померлому чоловіку, оскільки у Свідоцтві про право власності на житло від 12.07.1993 не визначено частки співвласників. Зважаючи на наведене, беручи до уваги те, що між співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відсутні жодні договори, то їх частки у квартирі є рівними, тобто кожному належало по 1/3 частки. Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну їй частку у квартирі у розмірі 1/3.

Тому, просить визнати за позивачем право власності на 1/3 частку квартири загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 квітня 2022 року Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слов`янськ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 585.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 09 серпня 1979 року Відділом РАЦС Слов`янського виконкому Донецької області, ОСОБА_4 09 серпня 1979 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12.06.1993 року, виданого Слов`янським виробничим об`єднанням «Химпром», квартира, площею 57,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідна інформація міститься у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 66575436 від 25.08.2016 року щодо об`єкта нерухомого майна.

Отже, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки ФОП ОСОБА_6 № 0624/586 від 20.06.2024 року, станом на 20.06.2024 року, об`єкт нерухомого майна трьохкімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 58,8 кв.м., житлову площу 35,4 кв.м. За результатами проведеної технічної інвентаризації нерухомого майна встановлено наступне: загальна площа квартири змінилася внаслідок перерахунку площі балкону у зв`язку з його заскленням, яка є складовою загальної площі квартири, що згідно до Порядку проведення технічної інвентаризації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 488, не є самовільним і дозволу не потребує.

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 , станом на 20.06.2024 року, квартира, загальною площею 58,8 кв.м., складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 35,4 кв.м.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 96/2022, заведеної приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовською С.В., 07 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса зверталася також донька померлого ОСОБА_2 , яка подала заяву про відмову у прийнятті спадщини, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Актом приймання-передавання спадкової справи від 20.06.2024 року приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовська С.В. передала, а приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. прийняв в своє провадження за місцем відкриття спадщини спадкову справу № 96/2022.

Однак, 27 червня 2024 року, Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, з наданих документів нотаріус не може визначити частку, яка належить померлому ОСОБА_7 у спільній сумісній власності.

Як зазначено у Витягу Слов`янської міської військової адміністрації Донецької області № 20-19/4-873 від 20.06.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 09.01.1990 року по теперішній час.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 . Донька померлого ОСОБА_2 подала заяву про відмову у прийнятті спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру позивач не може, оскільки нею не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадковій масі не визначена частка, яка належить померлому ОСОБА_7 у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Зважаючи на наведене, беручи до уваги те, що між співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відсутні жодні договори, то суд вважає, що їх частки у квартирі є рівними, тобто кожному належало по 1/3 частки. Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну їх частку у квартирі у розмірі 1/3.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частку квартири загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повний текст рішення виготовлений 31 жовтня 2024 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко