30.10.2024
Справа № 331/4197/24
Провадження № 6/331/530/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є

за участю секретаря : Мироненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення у справі 331/4197/24 за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із вказаною заявою, в якій просить суд розстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 року у справі № 331/4197/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.05.2018 року станом на 01.01.2023 року в сумі 172 098 грн. 05 коп., строком на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати рівними частинами по 14341,50 грн., з урахуванням сплати в жовтні 2024 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суми 14341,50 грн..

Заява мотивована тим, що на теперішній час матеріальне положення ОСОБА_1 є нестабільним. Йому дуже складно здійснити оплату одним платежем на суму 172098.05 грн., оскільки відсутні такі кошти. Крім того, з вересня 2020 року доходів він не отримує.

ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не може самоусунутись від виконання обов`язку їх утримувати.

Відповідачем 15.10.2024 року сплачено на користь позивача 14341.50 грн. заборгованість за рішенням суду та судовий збір в сумі 2644.21 грн.

З метою виконання рішення суду, вважає необхідним розстрочити сплату суми за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 року на один рік рівними частинами по 14341, 50 грн., що забезпечить реальне виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник заявника в наданій заяві просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити заяву.

Представник Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути заяву без участі учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у цивільній справі 331/4197/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.05.2018 року станом на 01.01.2023р. в сумі 172 098 гривень 05 копійок , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2644 гривень 21 копійку.

Дане судове рішення набрало законної сили 11.10.2024 року.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Перелік обставин, що можуть бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 33 Закону України «Про виконавче провадження». Так, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Заявник просить відстрочити виконання рішення посилаючись на важкий матеріальний стан, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей , бажання відповідача погасити заборгованість за договором в повному обсязі.

Наведений у ст.435 ЦПК України перелік найбільш характерних виняткових обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Згідно з вимогами ст. 435 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений локальний предмет доказування.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що заявник з вересня 2020 року доходів не має.

Відповідач з моменту ухвалення судового рішення від 11.09.2024 року в рахунок погашення заборгованості здійснив два платежі: 10.10.2024 року на суму 2644,21 грн. та 15.10.2024 року на суму 14341,50 грн..

Відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява N 40450/04), яке набуло статусу остаточного, зазначено, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. Розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Слід зазначити, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435ЦПК України).

ОСОБА_1 надав суду переконливі докази свого тяжкого матеріального становища, добровільного погашення заборгованість за договором.

Посилання заявника на вказані обставини є достатніми, на думку суду, підставами для розстрочення виконання рішення, судом також враховані інтереси стягувача.

Враховуючи наведене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що є всі законні та обґрунтовані підстави для розстрочки виконання рішення суду з тих підстав, що базується на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, оскільки заявником надано докази, які підтверджують настання несприятливих для нього обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12-13,76,81,258-261,435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення у справі 331/4197/24 за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 року у справі № 331/4197/24 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.05.2018 року станом на 01.01.2023 року в сумі 172 098 грн. 05 коп., строком на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати рівними частинами по 14341,50 грн., з урахуванням сплати в жовтні 2024 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суми 14341,50 грн.

Ухвала (повний текст) підписана 30 жовтня 2024 року без її проголошення відповідно до вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Є. Жукова