Справа № 645/3946/24
Провадження № 2/645/1914/24
29 жовтня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Федорової О.В.,
секретар судового засідання - Федоровська Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
Позивач, ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 273953 грн. 52 коп., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову вказав, що 07.09.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «ФЕРРОАЛЬЯНС» було укладено договір страхування наземного транспорту № 1100/23-Т/Х/01, згідно якого, позивач ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW X6M», д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова № НОМЕР_2 ), його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
01.03.2024 року о 21-30 год. за адресою: м. Харків, пр-т Науки, 7, ОСОБА_1 , керувавши транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_3 здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .
Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року по справі № 638/4520/24 ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до страхового акту № 006.00374424-1 від 12.03.2024 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 433953,52 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 433953,52 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 12798071 від 13.03.2024 року.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № ЕР215860633 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 160 000.00 грн., за шкоду життю та здоров`ю 320 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0.00.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування, на що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування завдання шкоди майну в розмірі 160000,00 грн.
Зважаючи, що відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати здійснений його страховиком ТДВ «СК «Альфа-Гарант» є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди, позивач неодноразово звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору із претензією про відшкодування збитків. Так як, відповідач проігнорував дані звернення, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Також з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, тому позивач просить стягнути з відповідача 297453,52 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у сумі 4461,81 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах.
Представник позивача Голоднюк О.Г. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справу за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримав та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання (перебування). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
07.09.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «ФЕРРОАЛЬЯНС» було укладено договір страхування наземного транспорту № 1100/23-Т/Х/01, згідно якого, позивач ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW X6M», д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова № НОМЕР_2 ), його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
01.03.2024 року о 21-30 год. за адресою: м. Харків, пр-т Науки, 7, ОСОБА_1 , керувавши транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_3 здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .
Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року по справі № 638/4520/24 ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до страхового акту № 006.00374424-1 від 12.03.2024 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 433953,52 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 433953,52 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 12798071 від 13.03.2024 року.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № ЕР215860633 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 160 000.00 грн., за шкоду життю та здоров`ю 320 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0.00.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування, на що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування завдання шкоди майну в розмірі 160000,00 грн.
Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним Кодексом України, Законом, який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Для правильного вирішення питання щодо стягнення у порядку суброгації (відповідно до положень статті 27 Закону, статті 993 ЦК України) суми шкоди, завданої внаслідок ДТП, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 та на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № ЕР215860633 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 160,000.00 грн., за шкоду життю та здоров`ю в розмірі 320,000.00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0.00.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується па загальних підставах, а саме:
1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мас до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування, на що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160000,00 грн.
Згідно п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, мас бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (Методика) значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема.5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та7 років - для інших легкових КГЗ.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин до позивача (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_5 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок зазначеної вище ДТП.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку; страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Таким чином, при настанні страхового випадку страховик ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у межах страхової суми (ліміту відповідальності) сплатив позивачу в порядку суброгації страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, тому суд доходить висновку про те, що стягненню з відповідача ОСОБА_1 підлягає шкода у порядку суброгації у розмірі 297453,52 грн.
Згідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати у розмірі 4461,81 грн. за подання позовної заяви підлягають стягненню з ОСОБА_1 на корить позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. 15, 16, 512, 514, 1187, 1191, 1194 ЦК України суд,
Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 273953 (двісті сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 52 коп., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму сплаченого судового збору у розмірі 4461 (чотири тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 81 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04.11.2024 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя О.В. Федорова