КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 760/2571/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5498/2024Головуючий у суді першої інстанції - Оксюта Т.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кулачком Тарасом Миколайовичем, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНАЛКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ТОВ «Комуналка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 21 566,21 грн - заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, 5 750,34 грн - 3% річних та інфляційну складову, а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на утриманні ТОВ «Комуналка» відповідно до наказу «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» та протоколу правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 31.01.2017.

Квартира АДРЕСА_2 у зазначеному багатоповерховому будинку належить на праві власності ОСОБА_1 , яка користується житлово-комунальними послугами, проте ухиляється від сплати за них.

У зв`язку з невиконання своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) за період з березня 2019 року по грудень 2021 року в розмірі 21 566,21 грн, 3% річних в розмірі 1 707,01 грн, збитки від інфляції - 4 043,33 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову (а.с. 1-5).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.10.2022 позов ТОВ «Комуналка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комуналка» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з березня 2019 року по грудень 2021 року в розмірі 21 566,21 грн, 3% річних в розмірі 1 707,01 грн, збитки від інфляції в розмірі 4 043,33 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 85-88).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що позивач застосував тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців, який не затверджений відповідними розпорядженнями ВО КМР (КМДА), що є грубим порушенням вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (далі - Порядок від 01.06.2011 № 869).

Окрім того, 30.11.2018 на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку було прийнято рішення про здійснення управління даного будинку силами ОСББ «ОСВІТА 16-А», та затверджено розмір внесків на управління будинку, що підтверджується Витягом з протоколу загальних зборів. Тобто, з 01.06.2019 обслуговування дому фактично здійснювалось ОСББ «ОСВІТА 16-А».

Також, у поданій апеляційній скарзі, ставиться питання про застосування строку позовної давності до боргу, який виник до березня 2019 року. Таке клопотання подається з апеляційною скаргою, оскільки у лютому 2022 року відбулася збройна агресія рф на територію України, що позбавило відповідача можливості завчасно подати таке клопотання до суду першої інстанції (а.с.95-99).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ПАТ «ХК «Київміськбуд» визначено ТОВ «Комуналка» експлуатуючою організацією на житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_3 .

24.04.2017 актом прийому-передачі передано житловий будинок по АДРЕСА_3 на обслуговування та експлуатацію до ТОВ «Комуналка».

ТОВ «Комуналка» з метою забезпечення житлово-комунальними послугами мешканців будинку як експлуатуючою організацією було укладено відповідні договори з постачальниками послуг. Так, зокрема, було укладено:

договір № 1541884 про постачання теплової енергії у гарячій воді від 22.08.2018 з ПАТ «Київенерго»,

договір СМ - 07-18 про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів від 24.01.2018 з ТОВ «Крамар Еко»,

договір № 18-О на технічне обслуговування системи пожежогасіння від 24.07.2017 з ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Супутник-Крим»,

договір № 06/19-ВК від 03.01.2019 про технічне обслуговування вентиляційних каналів з ТОВ «Укрбіоекологія»,

договір № 41/06-17 від 10.06.2017 на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів з ТОВ «ВІРРА СВІТ».

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2021. Відповідач є користувачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

Договір про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не укладався.

ОСОБА_1 наданими послугами користується, проте свої зобов`язання по сплаті за одержані послуги не виконує, у зв`язку з чим за період з березня 2019 року по грудень 2021 року утворилась значна заборгованість, яка відповідачем в добровільному порядку не погашається.

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 надавалися житлово-комунальні послуги, від даних послуг остання не відмовлялась та продовжує їх фактично споживати, тобто між сторонами наявні договірні відносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач користується наданими житлово-комунальними послугами, однак, не сплачує їх, що призвело до утворення заборгованості та прострочення виконання зобов`язання, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що позивач самовільно установив тарифи, на підставі яких проводиться стягнення наданих житлово-комунальних послуг є безпідставним, оскільки встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Окрім того, слід звернути увагу на те, що згідно акту звірки, станом на 20.01.2021 відповідач має заборгованість за наданими житлово-комунальними послугами, при цьому, заперечує правомірність їх нарахування. В той же час, із розрахунку вбачається, що відповідачем у січні та у травні 2020 року було сплачено частину заборгованості у розмірі 700,00 грн та 606,40 грн.

Тобто, такою сплатою відповідач визнавала факт надання житлово-комунальних послуг, і користування ними.

Не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, посилання апелянта на те, що у будинку по АДРЕСА_3 було створено ОСББ, у зв`язку з чим ТОВ «Комуналка» не було наділено повноваженням стягувати оплату за житлово-комунальні послуги, оскільки із витягу протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 вд 30.11.2028 вбачається, що дійсно, рішенням співвласників багатоквартирного будинку було прийнято рішення з обрання голови позачергових зборів та затверджено рішення по управлінню будинком силами ОСББ. Також, затверджено передача будинку з 01.06.2019.

В той же час, не було прийнято рішення про затвердження кошторису ОСББ, загального авансового внеску, а також, внесків на послуги охорони та енергоефективності будинку.

При цьому, до матеріалів справи не надано акту приймання-передачі від ТОВ «Комуналка» до ОСББ «ОСВІТА 16-А» управління будинком, тобто, не надано документів на підтвердження переходу права надання житлово-комунальних послуг від першого управителя до утвореного.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що згідно ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

Тобто, рішенням загальних зборів ОСББ може бути встановлено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, в той час, як встановлення розміру оплати наданих комунальних послуг покладено на місцеве самоврядування.

Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до заборгованості утвореної до березня 2019 року не може бути застосовано з огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості саме у період з березня 2019 року по грудень 2021 року, яка відповідачем не спростована, а враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2022 року, то на утворену заборгованість строк позовної давності не пропущено.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кулачком Тарасом Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді