РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9833/24

Пров. №2-о/766/577/24

24 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Херсонська філія Херсонського обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просив встановити факт припинення трудових відносин на підставі трудового договору, укладеного 27.02.2002 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , зареєстрований в Цюрупинському (Олешківському) районному центрі зайнятості за номером НОМЕР_1 , внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч. 1 ст. 38 КЗпП України) з 01.04.2002 року.

В обґрунтування заяви вказав, що 27.02.2002 року між ним та ФОП ОСОБА_2 був укладений трудовий договір, який зареєстрований Цюрупинському (Олешківському) районному центрі зайнятості за номером НОМЕР_1 . Фактично трудові відносини припинилися через декілька місяців після реєстрації трудового договору в центрі зайнятості, жодних дій щодо записів до трудової книжки не було здійснено. Протягом подальших років він змінював свій статус зайнятості. 29.08.2023 року через засоби порталу Дія, звернувся до Херсонської філії Херсонського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу зареєстрованого безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Однак, йому було відмовлено у наданні такого статусу, оскільки з`ясовано, що трудовий договір станом на 12.09.2023 р. не було знято з реєстрації в центрі зайнятості. Вказує, що зазначене перешкоджає йому стати на облік у центрі зайнятості за місцем проживання, оскільки наразі вважається само зайнятою особою, внаслідок чого змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд.

Заявником подано заяву про розгляд справи у відсутність, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. З огляду на те, що судом явка заінтересованих осіб обов`язковою не визнавалася, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

За відомостями форми ОК-5 Пенсійного Фонду України від 30.04.2024 року, наявний зокрема запис про працевлаштування ОСОБА_1 у Бондарь (код ). У період з червня 2002 року по грудень 2002 року наявні відомості про нарахування суми заробітку. Вказана форма не містить відомостей про нарахування ОСОБА_1 сум доходів в період з січня 2002 року по травень 2002 року.

За відомостями порталу «Опендатабот» (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 20.06.2024 р.) ФОП ОСОБА_2 припинено здійснення підприємницької діяльності.

Листом Херсонської філії Херсонського обласного центру зайнятості від 06.09.2023 р. №21/06/03/561/23 на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що 29.08.2023 року прийнято рішення про відмову у наданні СБ згідно пп. 2 п. 23 Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2023 р. №446. При розгляді поданих документів встановлено, що не знятий з реєстрації в центрі зайнятості трудовий договір від 27.02.2002 року за №0-774199126 між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. ( ч. 1 ст. 21 КЗпП України)

Отже, трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та, зокрема, п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Згідно п. 8, 14 вказаного Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи.

За змістом такого Порядку, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин.

Таким чином, у разі відсутності однієї зі сторін виникають труднощі зі встановленням обставини щодо припинення трудового договору, оскільки п. 8 Порядку передбачає звернення сторін (а не однієї сторони) у центрі зайнятості. За відсутності ж такої можливості підставою для зняття трудового договору з реєстрації та подальше внесення відповідних відомостей до трудової книжки може бути рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору.

На підставі досліджених доказів, суд вважає, доведеним факт того, що дійсно між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 припинені трудові відносини на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України, а роботодавець припинив свою діяльність як ФОП, крім того, перебуває на тимчасово окупованій території України.

В той же час, із наданих заявником доказів, зокрема довідки ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 в період з червня по грудень 2002 року отримував заробітну плату від ФОП ОСОБА_3 , з огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та встановлення факту припинення трудових відносин на підставі трудового договору, укладеного 27.02.2002 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , зареєстрований в Цюрупинському (Олешківському) районному центрі зайнятості за номером 0_774199126, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч. 1 ст. 38 КЗпП України) з 01.01.2003 року.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

На підставі викладеного, ст. 4, 5, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 299, 300, 393 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Херсонська філія Херсонського обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин задовольнити частково.

Встановити факт припинення трудових відносин на підставі трудового договору, укладеного 27.02.2002 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , зареєстрований в Цюрупинському (Олешківському) районному центрі зайнятості за номером 0_774199126, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч. 1 ст. 38 КЗпП України) з 01.01.2003 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати не відшкодовуються.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус