Справа № 314/1883/24
Провадження № 2/314/875/2024
22.10.2024 року м.Вільнянськ
Позивач, ОСОБА_2 звернулася з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 03 жовтня 2007 року остання придбала житловий будинок у ОСОБА_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на житловий зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.09.2016 року. Однак позивачу стало відмово про те, що на вищевказаний житловий будинок було накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданий 11.12.2012 року ВДВС Ізмаїльського МРУЮ. Згідно відповіді на запит з Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.01.2024 щодо арешту ОСОБА_3 (боржник за ВП33352428) має такі ідентифікуючі дані РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання АДРЕСА_2 . Продавець житлового будинку на який накладено арешт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , тобто остання не є боржником за зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла необхідність зняти арешт в судовому порядку.
Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач заперечень щодо позову не надала. Третя особа Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Таким чином, суд вважає за можливе, відповідно до правил ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, провести заочний розгляд справи
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
03 жовтня 2007 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі- продажу з відстрочкою платежу, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. в реєстрі №2722.
Згідно засвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу О.Д. Корицьким заяви від 04 жовтня 2007 року ОСОБА_3 покупець ОСОБА_2 виконала умови договору №2722, право власності на житловий будинок перейшло до позивача ОСОБА_2 .
Згідно відповіді на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської -Фастовець О.О. щодо дати народження та ідентифікаційного номеру гр. ОСОБА_3 з Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.01.2024 щодо арешту ОСОБА_3 (боржник за ВП 33352428) має такі ідентифікуючі дані РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання АДРЕСА_2 .
Продавець житлового будинку на який накладено арешт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що підтверджується копією договором купівлі-продажу з відстроченням платежу, тобто остання не є боржником за зобов`язаннями. Разом з тим, вищезазначений арешт зберігається.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами,установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Суд звертає уваги на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання на підставі якого виникло обтяження продовжує діяти зі спливом значного часу з моменту виникнення обтяження, все це з урахуванням, відсутності відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій щодо будь-яких боргових зобов`язань чи інших дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу чи наявності такого боргу, свідчить про те, що наявне спірне обтяження не виконує свою основну роль й не направлено на реальне забезпечення зобов`язання.
Оскільки судом не встановлено наявності на даний момент відповідного зобов`язання на забезпечення виконання чого було накладено арешт, будь-яких дій направлених на забезпечення погашення будь-якого боргу не здійснювалося більше 13 років, дійсних виконавчих проваджень щодо вищезазначеного майна немає, арешт не направлений на реальне забезпечення зобов`язання, тому існування такого арешту на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права власності на майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, у зв`язку з чим необхідно зняти відповідний арешт. Вищезазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.10.2020 року у справі 446/1366/18.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 264-265, 273, 282, 289 ЦПК України ЦПК України , суд, -
Припинити щодо житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 обтяження (арешт нерухомого майна), який міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме запису про обтяження: «Номер запису про обтяження: 16409236; Дата державної реєстрації: 12.12.2012; Державний реєстратор: Ревенко Олександр Юрійович, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька обл.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31408677 від 15.09.2016; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13370156, 12.12.2012».
Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірір 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Іван Олександрович Кононенко