Справа № 953/8475/24
н/п 4-с/953/50/24
"25" вересня 2024 р. м.Харків
Суддя Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А., стягувач - ОСОБА_2 ,
13 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А., в якій просить закрити виконавче провадження № 75906720.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В. від 18 вересня 2024 року заяву було залишено без руху. Заявнику був наданий строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення копії ухвали.
23 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала до канцелярії суду скаргу (уточнену) на виконання ухвали суду від 18 вересня 2024 року, в якій, посилаючись на положення ст. 447 ЦПК України просила: закрити виконавче провадження № 75906720; скасувати постанову старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А. про стягнення виконавчого збору та додаткових витрат виконавчого провадження від 28 серпня 2024 року.
Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї документами, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою, з таких підстав.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця, регламентовано розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Положеннями ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом "Про виконавче провадження". Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).
Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
З аналізу викладених положень вбачається, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з рішенням чи дією, яка здійснена державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, має право оскаржити дії чи рішення виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.
Зі змісту скарги та її прохальної частини вбачається, що заявниця звернулася до суду зі скаргою, в якій просить закрити виконавче провадження № 75906720 та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А. про стягнення виконавчого збору та додаткових витрат виконавчого провадження від 28 серпня 2024 року.
Частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" імперативно закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов виконавця про стягнення про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
З огляду на те, що заявниця оскаржує у тому числі постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, тому суд дійшов висновку, що скарга в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки такі рішення державного виконавця можуть бути оскаржені виключно в порядку адміністративного судочинства.
Окрім того, суд зазначає, що вимога заявниці про закриття виконавчого провадження не відповідає змісту норми ст. 447 ЦПК України та не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А., стягувач - ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 260, 261, 447 ЦПК України, суддя
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А. А., стягувач - ОСОБА_2 відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення із зазначеними вимогами до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складений та підписаний 25 вересня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко