Справа № 175/2759/21
Провадження № 2/175/846/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретареві - Бабко-Малій В.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське у загальному позовному провадженні цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна та Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хрошманенко Наталія Сергіївна, про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна та Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хрошманенко Наталія Сергіївна, про усунення від права на спадкування.

Справа, згідно автоматизованого розподілу справ між суддями була розподілена до провадження судді Бойко О.М.

В липні 2021 року первісний позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна, про усунення від права на спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_6 первісний позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №22.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 року, внаслідок цих обставин провадження по справі було призупинено до залучення у справі правонаступника позивача.

20 липня 2023 року ухвалою суду, за заявою адвоката Михайлової О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , було поновлено провадження у цивільній справі для встановлення підстав для залучення правонаступника позивача.

20.07.2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Михайловою Ольгою Вікторівною було подано клопотання про заміну первісного позивача ОСОБА_3 на нового позивача ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , вказавши, що 19 липня 2023 року ОСОБА_1 прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_3 шляхом звернення до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Хрошманенко Наталії Сергіївни із відповідною заявою.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року було здійснено заміну позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на його правонаступником - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна про усунення від права на спадкування.

В уточнених позовних вимогах позивачка ОСОБА_1 просить суд усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від права на спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що первісний позивач - померлий ОСОБА_3 , відповідач - ОСОБА_2 та спадкодавець - померлий ОСОБА_4 були рідними братами.

Після смерті ОСОБА_4 , первісний позивач - ОСОБА_3 та його брат відповідач по справі ОСОБА_2 , подали заяви про прийняття спадщини після смерті свого брата - ОСОБА_4 та 19.01.2021 року приватним нотаріусом Юрченко Ларисою Леонідівною було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 67075997, номер у нотаріуса 7/2021. ОСОБА_4 заповіт не складав.

Позивач зазначає, що у померлого ОСОБА_4 не було інших родичів, окрім братів - первісного позивача, та відповідача. Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_2 , понад 25 років тому змінив своє місце проживання та припинив, всяке спілкування із братами.

Як стверджує позивач, оскільки у ОСОБА_4 не було дружини та дітей, то про нього нікому було піклуватися. Так, за життя ОСОБА_4 тільки, первісний позивач ОСОБА_3 опікувався своїм братом ОСОБА_4 .

У 2018 році ОСОБА_4 переніс інсульт. У 2020 році ОСОБА_4 хворів на запалення легенів, яке переніс у складній формі. Після перенесених захворювань стан здоров`я ОСОБА_4 різко погіршилось.

Таким чином, позивач зауважує, що через свій стан здоров`я брат її чоловіка не міг обходитися без сторонньої допомоги. Він доглядав за хворим братом, а також оплачував його лікування.

Оскільки ОСОБА_4 мешкав один та через похилий вік і стан здоров`я майже не міг обходитися без сторонньої допомоги, то первісний позивач був вимушений постійно до нього приїздити та допомагати по господарству, а саме: купувати харчі та ліки, готувати їжу, прибирати у будинку, прати білизну та вести господарство.

У свою чергу, позивач зазначає, що відповідач вже понад 25 років не спілкувався та не цікавився долею його хворого брата ОСОБА_4 . Натомість, ОСОБА_3 постійно провідував ОСОБА_4 , надавав останньому допомогу, забезпечував грошовими коштами, купував продукти харчування, доглядав за ним.

Не зважаючи на це, після смерті ОСОБА_4 , відповідач звернувся до нотаріуса з метою успадкувати майно померлого брата.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, що складається з: житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0243, площею - 6,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської область.

Позивачка зауважує, що оскільки у ОСОБА_4 не має спадкоємців першої черги, то відповідно право на спадкування мають спадкоємці другої черги.

Таким чином, первісний позивач, як рідний брат ОСОБА_4 , є спадкоємцем другої черги. Крім ОСОБА_3 спадкоємцем другої черги є ОСОБА_2 , якого просять усунути від права спадкування. Позивачка ОСОБА_1 отримала право на спадщину після первісного позивача ОСОБА_3 , який був її чоловіком, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2023 року, спадкова справа №10/2023, зареєстрована в реєстрі №825.

Позивачка вважає, що відповідач має бути усунутий від права на спадкування за законом у зв`язку з наступними обставинами.

Померлий ОСОБА_4 , зі слів правонаступниці первісного позивача, мав слабке здоров`я, був у похилому віці, потребував постійного догляду та піклування.

За твердженнями позивачки, відповідач вже понад 25 років не спілкувався з ОСОБА_4 та не цікавився життям свого брата. Відповідач ніколи не на надавав, будь-якої допомоги ОСОБА_4 , хоча в силу свого похилого віку та стану здоров`я ОСОБА_4 потребував її. Усі витрати по догляду та лікуванню ОСОБА_4 , ніс ОСОБА_3 , а відповідач самоусунувся від догляду за братом.

Таким чином, на думку позивачки, відповідач протягом багатьох років не спілкувався з братом ОСОБА_4 , не надавав йому допомогу, в тому числі, і матеріальну.

Враховуючи той факт, що до самої смерті ОСОБА_4 його доглядав первісний позивач брат ОСОБА_3 , тому він та його правонаступниця ОСОБА_1 вважають, що мають право вимагати усунути відповідача, від спадкування, як такого, який ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який в наслідок хвороби та похилого віку перебував в безпорадному стані, потребував догляду та матеріального, утримання.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

Обґрунтовує свою думку тим, що померлого ОСОБА_4 першим після смерті побачила громадянка ОСОБА_5 , яка купляла для померлого їжу та готувала її.

Зазначає, що первісний позивач хоча й зазначив, що ОСОБА_4 потребував постійного догляду, проте не надав цьому жодної допомоги.

ОСОБА_3 приїздив до брата не більше як на годину, коли він привозив харчі, то ОСОБА_4 розраховувався з ним своїми грошима. В будинку ОСОБА_3 ніколи не прибирав, білизну не прав, а господарство (курей та кролів) померлий доглядав сам.

Відповідач зауважує, що для ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , їжу готувала сусідка ОСОБА_5 , якій первісний позивач надавав кошти за продукти, з яких вона готувала, і приносила до брата до дому, та робила це з 2019 року, ще до його хвороби, коли він був ще активним.

ОСОБА_5 за освітою медична сестра і за необхідністю консультувала ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надавала йому медичну допомогу.

Також, відповідач зазначив, що ОСОБА_4 особисто відвозив на ринок торгувати різними продуктами, а саме: яйцями, м`ясом кролем, горіхами, цибулею, всім, що вирощував на городі у господарстві.

Лишки з городу, м`ясо кролів, курей, яйця, фрукти з саду возив на базар в Придніпровськ, отримуючи з цього дохід.

Стверджує, що лежачим, потребуючим сторонньої допомоги, ОСОБА_4 , до смерті не був, навіть після перенесеного інфаркту.

Відповідачем отримана довідка №442 від 10.08.2021 року з КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Підгородненської міської ради Дніпровського району, згідно якої ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 лежачим не був. Останні два місяці потребував сторонньої допомоги через погіршення стану здоров`я.

ОСОБА_3 не надавав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 сторонньої допомоги, бо приїздив до нього тільки один раз на тиждень.

ОСОБА_2 мешкав в селі Любимівка, Дніпровського району, Дніпропетровської області по березень 2004 року, а потім за сімейними обставинами був вимушений виїхати в село Василівка Новомосковського району, Дніпропетровської області.

Відповідач зазначив, що відвідував свого брата, приїздив до нього з 2004 року по декілька разів на рік, у них були добрі відносини. При спілкуванні із відповідачем ОСОБА_4 казав, що ОСОБА_3 намагався переконати ОСОБА_4 , скласти заповіт на ім`я ОСОБА_3 , але він відмовлявся це робити.

ОСОБА_4 відмовляючи в складенні заповіту пояснював, що це батьківський будинок і, що будинок, після його смерті, перейде у спадок обох братів.

В 2019-2020 роках відповідач ОСОБА_2 переніс операцію після якої ще довго хворів, його дружина отримала травму після якої довгий час була лежачою і потребувала весь час сторонньої допомоги.

Позивач не повідомив відповідача про смерть брата, та він не зміг попрощатися з ним, чим спричинив йому тяжку моральну травму.

Зі слів відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 забрав з будинку всі гроші померлого, його документи. Розпорядився господарством померлого, віддав курей, кролів, цінні речі нашій родичці, двоюрідній сестрі. Виставив на продаж будинок і показував потенційним покупцям, говорив, що він єдиний спадкоємець.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що не погоджується із позицією відповідача, та зазначив, що ствердження відповідача не відповідають дійсності.

Зазначив, що відповідач намагається ввести в оману суд, що виражається в тому, що сама довідка з КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Підгородненської міської ради Дніпровського району стверджує, що саме первісний позивач - ОСОБА_3 цікавився станом та здоров`ям ОСОБА_3 , а не відповідач - ОСОБА_2 .

Стверджує, що сплачував за їжу, комунальні послуги, ліки та все, що вимагало догляду за ОСОБА_4 та не вимагав компенсації чи повернення коштів.

Додатково зауважив, що довідка КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Підгородненської міської ради Дніпровського району підтвердила, що перед смертю ОСОБА_4 потребував допомоги та стороннього догляду.

Доводи відповідача, що позивач пропонував укласти заповіт позивач заперечує. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не з`явилась. Надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Просила суд розглядати справу за її відсутності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Михайлова О.В. не з`явилась. Надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Просила суд розглядати справу за її відсутності.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином. Клопотань щодо розгляду справи без його участі не надавав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце були повідомленні належним чином.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що первісний позивач - померлий ОСОБА_3 , відповідач - ОСОБА_2 та спадкодавець - померлий ОСОБА_4 були братами.

В липні 2021 року первісний позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна, про усунення від права на спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №22.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року було здійснено заміну позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на його правонаступника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2023 року отримала спадщину, що відображено у спадковій справі №10/2023, зареєстрованій у реєстрі за №825.

ОСОБА_1 просить суд усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від права на спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_4 , первісний позивач - ОСОБА_3 та його брат відповідач - ОСОБА_2 , подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та 19.01.2021 року приватним нотаріусом Юрченко Ларисою Леонідівною було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 67075997, номер у нотаріуса 7/2021. ОСОБА_4 заповіт не складав.

У померлого спадкодавця ОСОБА_4 не було інших родичів, окрім первісного позивача, та відповідача. ОСОБА_2 , понад 25 років тому змінив своє місце проживання та припинив, всяке спілкування із братами.

Таким чином, позивач вважає, що через свій стан здоров`я ОСОБА_4 не міг обходитися без сторонньої допомоги.

ОСОБА_4 мешкав один та через похилий вік і стан здоров`я майже не міг обходитися без сторонньої допомоги, то первісний позивач був вимушений постійно до нього приїздити та допомагати по господарству, а саме: купувати харчі та ліки, готувати їжу, прибирати у будинку, прати білизну та вести господарство.

У свою чергу, позивач зазначає, що відповідач вже понад 25 років не спілкувався та не цікавився долею його хворого брата ОСОБА_4 . Натомість, ОСОБА_3 постійно провідував ОСОБА_4 , надавав останньому допомогу, забезпечував грошовими коштами, купував продукти харчування, доглядав за ним.

Не зважаючи на це, після смерті ОСОБА_4 , відповідач звернувся до нотаріуса з метою успадкувати майно померлого брата.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, що складається з: житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0243, площею - 6,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської область.

У ОСОБА_4 не має спадкоємців першої черги, то відповідно право на спадкування мають спадкоємці другої черги.

Первісний позивач, як рідний брат ОСОБА_4 , є спадкоємцем другої черги. Крім ОСОБА_3 спадкоємцем другої черги є ОСОБА_2 - відповідач по справі. Позивачка ОСОБА_1 отримала право на спадщину після смерті первісного позивача ОСОБА_3 , який був її чоловіком, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2023 року, спадкова справа №10/2023, зареєстрована в реєстрі №825.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджується із ствердженнями позивача та вказує на те, що померлий спадкодавець ОСОБА_4 не був лежачим увесь час, та мав досить активний образ життя, а згідно довідки №442 від 10.08.2021 року КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Підгородненської міської ради Дніпровського району, яку отримав відповідач ОСОБА_2 вбачається, що померлий ОСОБА_4 потребував стороннього догляду через погіршення стану здоров`я. (а.с. 46)

Відповідач ОСОБА_2 дізнався про смерть брата не одразу після його смерті, а через деякий час, стверджує, що первісний позивач ОСОБА_3 не повідомив його про це.

Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що він відвідував померлого ОСОБА_4 та між ними існували добрі відносини.

Фактичний догляд за ОСОБА_4 зі слів ОСОБА_2 проводила сусідка ОСОБА_5 , яка за освітою медична сестра та, завдяки цьому надавала ОСОБА_4 медичну допомогу.

Суд не може погодитись із вимогами позивачки ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 слід усунути від права на спадкування.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Керуючись положеннями ст. 1224 ЦК України, яка передбачає підстави для усунення від права на спадщину: не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя;

не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тобто, фактично, первісний позивач ОСОБА_3 та його правонаступниця ОСОБА_1 посилаються на ч.5 ст.1224 ЦК України, зазначаючи, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги своєму братові, проте, до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів, саме ухилення ОСОБА_2 від цих обов`язків.

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні обґрунтування чому суд повинен задовольнити позовні вимоги та позбавити права відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті брата ОСОБА_4 , зважаючи на норму статті 1224 ЦК України.

Всі докази по справі з кожної із сторін будуються лише на їх словах та припущеннях. Жодних фактичних доказів та обставин справи, що ОСОБА_3 постійно доглядав ОСОБА_4 перед смертю, а ОСОБА_2 цих дій не вчиняв - немає.

З огляду на вищевикладене, Фактично, це право власності на спадкове майно ОСОБА_2 , в якому він має 1/2 частку в силу закону з моменту відкриття спадщини, а згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3).

Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Однак, для набуття статусу спадкоємця недостатньо зарахування людини до спадкоємців певної черги чи факту наявності заповіту на її користь.

Законодавством України передбачено можливість визнання потенційних спадкоємців негідними у випадку їх недоброчесної поведінки відносно спадкодавця і, відповідно, позбавлення права на отримання у спадщину будь-якого майна або грошових коштів. Внаслідок визнання одного із спадкоємців негідним його частка пропорційно ділиться між іншими спадкоємцями.

Самі лише ствердження, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від догляду за братом померлим ОСОБА_4 - не може вважатись належним доказом, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

Жоден з наданих суду доказів не містить лікарського висновку про стан здоров`я ОСОБА_4 , відповідно до якого він потребував стороннього допомоги саме у зв`язку з перебуванням у безпорадному стані.

Довідка №442 від 10.08.2021 року КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Підгородненської міської ради Дніпровського району містить відомості, що ОСОБА_4 тільки 2 останні місяці потребував сторонньої допомоги через погіршення стану здоров`я, а не безпорадного стану.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Встановивши, що позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані та його потреби в наданні допомоги саме ОСОБА_2 , а також докази того, що відповідач свідомо не виконував обов`язок щодо надання допомоги спадкодавцю, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд по справі № 753/9465/22 у Постанові від 05 лютого 2024 року.

Отже, згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 317, 319, 365, 1216-1218, 1224, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 13, 19, 80, 81, 81, 89, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Лариса Леонідівна та Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хрошманенко Наталія Сергіївна, про усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко