Справа № 342/1064/24
Провадження № 2/342/567/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та споружами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була мама позивача - ОСОБА_2 , що доводиться свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 20.10.1987. Випискою, наданою 20.07.2021 ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , належало голові колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 20.10.1987 року на підставі рішення цього ж виконкому № НОМЕР_1 від 14.10.1987 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.07.2024 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.2500 га, що доводиться Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 30.09.2021 року. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого техніком-інвентаризатором ОСОБА_3 житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 217200 грн. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.10.2023, актовий запис № 531. За заповітом, посвідченим 11.06.2020 секретарем виконкому Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за №24, ОСОБА_2 розпорядила позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все, на що вона за законом матиме право. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р , де за його заявою була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через його реєстарцію, як колгоспного двору що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2024. Згідно довідки Серафинецького старостинського округу №17-257 від 24.05.2024 року у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 впродовж 1987 1995 років були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та її сетра ОСОБА_4 , яка 15.01.1991 року вибула на АДРЕСА_3 . Наведене підтверджується засвідченою належним чином фотокопією погосподарської книги Серафинецької сільської ради за 1991-1995 роки. Станом на 15.04.1991 року у спадковому житловому господарстві проживала лише ОСОБА_2 . Спадкове житлове господарство обліковувалося як колгоспний двір та належало його голові ОСОБА_2 , яка заповітом розпорядила його позивачу. ОСОБА_1 фактично прийняв належне їй спадкове майно, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через реєстрацію його як колгоспного двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

15 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 12 вересня 2024 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Витребувано від приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Серафинці Коломийського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

Призначене підготовче засідання 12 вересня 2024 р. о 09.00 год. було відкладено на 01 жовтня 2024 року о 09.00 год., у зв`язку з ненадходженням витребуваних судом документів.

01 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.15 год. 04.11.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 04 листопада 2024 року не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 20 жовтня 1987 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14 жовтня 1987 року, стверджується, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_4 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 , та записано в реєстрову книгу 20 жовтня 1987 року за реєстровим № 78.

Будинок, власником якого була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташований в АДРЕСА_2 ), що доводиться довідкою № 17-311 від 09 липня 2024 року, виданою Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9792 від 20.07.2021, нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належить голові колгоспного двору ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право власності виданого виконкомом Городенківської районної Ради 20.10.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р., та зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 78.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386208900 від 10.07.2024, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021, сформованого 30.09.2021, доводиться, що земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:002:0273, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , споруджено в 1960 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1980, 1985 та 1987 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 81 від 26.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 30.04.2024 становить - 217200 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопії погосподарської книги Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., наданої Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві в АДРЕСА_1 , суспільна група господарства якого «колг.» проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра, вибула 15.01.1991 р.н. у господарство АДРЕСА_3 .

Довідкою № 17-257 від 24.05.2024, виданою Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради, доводиться, що в будинку в АДРЕСА_2 ) проживали та були зареєстровані:

-з 1981 по 1982 роки голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-з 1983 по 1986 роки голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-з 1987 по 1995 роки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , вибула 15.01.1991 на АДРЕСА_3 ;

-з 1996 по 2000 роки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повернувся 01.01.1998 року із господарства № 624, 01.06.1998 року вибув у господарство № 910;

-з 2001 по 2005 роки ОСОБА_2 ;

-з 2006 по 2010 роки голова господарства ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (прибула 05.03.2009 року із с. Стрільче), онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (прибув 05.03.2009 р.);

-з 2011 по 2015 роки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

-з 2016 по сьогоднішній день ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Актом підтвердження факту проживання особи без реєстрації від 26 вересня 2024 року, складеного комісією Серафинецького старостинського округу, стверджено, що ОСОБА_8 (у деяких документах ОСОБА_4 фактично із січня 1988 року проживала у житловому господарстві своїх батьків (своїй дідині) по АДРЕСА_3 , де вела власне господарство, обробляла свій город та мала окремий побут. Відповідно, у житловому господарстві по АДРЕСА_1 із січня 1988 року ОСОБА_8 (у деяких документах ОСОБА_4 не проживала, участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства за цією адресою не брала. 15.01.1991 року ОСОБА_8 (у деяких документах ОСОБА_4 офіційно змінила місце проживання згідно документів, про що свідчить відмітка про її вибуття у по господарській книзі Серафинецької сільської ради за 1991-1995 роки.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 81 років в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 02 жовтня 1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 33, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 02 жовтня 1999 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві власності належав голові колишнього колгоспного двору - ОСОБА_2 . ОСОБА_9 втратила право на частку в майні, яке належало колгоспному двору по АДРЕСА_1 , оскільки протягом трьох років підряд, до 15 квітня 1991 року, не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За заповітом від 11 червня 2020 року, посвідченим секретарем Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителька АДРЕСА_1 ,на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на момент смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний заповіт є чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65986000, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75190433, виданої 19.12.2023.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 92 років в с. Серафинці Коломийського району Івано-Франківської області, про що 19 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис № 531, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 19 жовтня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є сином ОСОБА_2 , що доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 21.09.1960.

На момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку в АДРЕСА_1 , разом із нею були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою № 17-310 від 09.07.2024, виданою Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Приватний нотаріус Коломийського РНО Яшан Р.Р.,на виконання ухвали суду, надав належним чином завірену копію спадкової справи № 190/2023 (Номер у Спадковому реєстрі № 71752206), заведену після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2023 року.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після її смерті. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Приватним нотаріусом Коломийського РНО Яшан Р.Р. ОСОБА_1 видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом:

22 травня 2024 року на земельну ділянку, площею 1,6002 га, кадастровим номером :04:001:0006, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Серафинецька сільська рада, урочище «Гропи», цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

22 травня 2024 року на земельну ділянку, площею 0,0772 га, кадастровим номером :05:001:0059, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (Городенківський район), Серафинецька сільська рада, урочище «Ставище», цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

23 травня 2024 року на земельну ділянку, площею 0,0571 га, кадастровим номером :01:002:0274, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на заповітом на житловий будинок за АДРЕСА_1 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , видано на ім`я ОСОБА_2 , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку в житловому будинку та відповідно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що доводиться копією постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.04.2024 за № 171/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;

-відповідачГороденківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м.Городенка Івано-Франківської області, .

Судове рішення складено 04.11.2024.

Суддя: Федів Л. М.