Справа №150/662/23
Провадження по справі №2-о/150/14/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

у складі головуючої: судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі: Савковій С.А.,

з участю сторін цивільного процесу:

заявника ОСОБА_1 та його представника - адвоката Поліщука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Чернівецька селищна рада Могилів - Подільського району Вінницької області, про встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявою про встановлення факту свого перебування на утриманні брата ОСОБА_2 , з яким спільно проживала однією сім`єю, до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Поліщук О.В., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 27.12.2023 (який укладено на невизначений строк дії) в судовому засіданні свої вимоги підтримують на умовах, викладених в заяві, та просять їх задоволити. ОСОБА_1 пояснила, що її брат ОСОБА_2 проживав із нею в одному будинку. Зазначила, що ОСОБА_2 матеріально забезпечував її та дітей, систематично перераховував кошти на її рахунок для утримання сім`ї та ведення домашнього господарства.

Заінтересованою особою - Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області не забезпечено явку в судове засідання повноважного представника, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні вимог, заявлених ОСОБА_1 , покладається на розсуд суду.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судувого розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначається про те, що виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Теорія цивільного процесуального права виходить із того, що окреме провадження є різновидом проваджень цивільного судочинства, в якому, як і в інших провадженнях, здійснюється правосуддя у цивільних справах.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорювальних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлено, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

Так, із копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , виданого 02.04.1978 Саїнською сільською радою Могилів - Подільського райвідділу ЗАГС, вбачається, що його матір`ю значиться ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 одружилася із ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №6, після реєстрації шлюбу їй, як дружині, присвоєно прізвище ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 12.07.1987 Саїнською сільською радою Могилів - Подільського району Вінницької області.

Як свідчить копія свідоцтва про народження заявника (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_3 , виданого 29.08.1987 Саїнською сільською радою Могилів - Подільського району Вінницької області, її матір`ю значиться ОСОБА_3 .

Вище зазначені правовстановлюючі документи підтверджують родинні відносини між заявницею (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 .

Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 23.12.2003 виконкомом Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_1 (тобто, заявниця по справі) 23.12.2003 одружилася із ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Дружба Бахмутського району Донецької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , повторно виданого 09.02.2023 Могилів - Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Як свідчить копія довідка про причину смерті (до форми №106/о №74, видається для поховання), видана 05.02.2023 Новомосковським районним відділенням комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті є інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Вибухова травма.

Третій відділ Могилів - Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки сповіщено ОСОБА_1 (тобто, заявника по справі) про те, що її брат ОСОБА_2 - солдат мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, який призваний на військову службу по мобілізації 26.02.2022, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Дружба Бахмутського району Донецької області. У сповіщенні зазначається про те, що це повідомлення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, установлених законодавством України.

Як свідчить довідка, видана Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області 23.03.2023 за №874, ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживав без реєстрації із сестрою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (причина смерті - травма голови), що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 05.11.1977 Борівською сільською радою народних депутатів Могилів - Подільського району Вінницької області.

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 01.04.2014 виконкомом Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Щодо встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99, під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони за змістом пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , частин четвертої та п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №205/4245/17.

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч.1 ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Рішення ЄСПЛ в справі "SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE", № 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК (1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Заявницею доведено систематичне утримання та те, що допомога ОСОБА_2 , як годувальника, була постійним джерелом засобів до її існування, надавши на підтвердження належні, допустимі та достатні докази.

Так, як свідчить довідка №874, видана 23.03.2023 Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області, ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживав без реєстрації із сестрою ОСОБА_1 (тобто, заявницею по справі) в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії виписки з карткового рахунку заявниці, яка є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 з травня 2022 по січень 2023 здійснювались систематичні перекази грошових коштів через додаток Приват24 на рахунок ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_2 , однак, за даною адресою він не проживав, оскільки, будинок непридатний до проживання, так як знаходиться в аварійному стані, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області від 26.12.2023 за №1652.

Із копії виписки із погосподарської книги №5 за 2023 рік вбачається, що в домогосподарстві, розташованому по АДРЕСА_2 зареєстрований лише ОСОБА_2 , який значиться головою двору.

24.03.2023 ОСОБА_1 подано заяву за №172 про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №49/2023), що стверджується копією довідки №9 від 24.03.2023, виданої приватним нотаріусом Могилів - Подільського районного нотаріального округу Вінницької області. Оформлення спадщини та видача свідоцтва про право на спадщину на майно померлого буде здійснюватися після спливу встановленого законом терміну з моменту відкриття спадщини.

Частиною першою статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , їй з метою реалізації своїх прав та гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», потрібно встановити в судовому порядку факт проживання та перебування на утриманні свого померлого брата на момент його смерті. Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 в судовому засіданні посилається на те, вона працює в ДПТНЗ «Мазурівський АЦПТО» (с. Мазурівка Могилів - Подільського району Вінницької області. Її дохід складала лише зарплата, на підтвердження чого в судовому засіданні надала копію довідки про заробітну плату та інші доходи за 2022 - 2023 роки №205 від 01.08.2023, видану ДПТНЗ «Мазурівський АЦПТО». При цьому ОСОБА_1 стверджує, що у її брата дохід був значно вищий за отримувану нею зарплатню, якої не вистачало на самі необхідні речі, тому вона фактично знаходилась на його утриманні.

Суд звертає увагу на те, що заявниця зазначила, що вона фактично знаходилась на утриманні брата ОСОБА_2 . Суд це розуміє так, що вона перебувала на повному утриманні ОСОБА_2 . Разом з тим суд констатує, що заявниця перебувала на повному утриманні померлого брата, так як її доходи за період із січня 2022 року по грудень 2022 року у виді заробітної плати становили в загальному розмірі 74369 грн. 34 коп. (щомісячно з січня по вересень по 6731 грн. 44 коп., а з жовтня по грудень - 6931 грн. 44 коп. щомісяця), у січні 2023 року її дохід у виді заробітної плати становив 6742 грн. 34 коп.

При цьому суд погоджується із твердженнями заявниці про те, що дохід її брата ОСОБА_2 був значно вищий за отримувану нею заробітну плату, оскільки, із копії виписки з карткового рахунку заявниці, яка є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», слідує, що ОСОБА_2 з травня 2022 по січень 2023 здійснювались систематичні перекази грошових коштів через додаток Приват24 на рахунок ОСОБА_1 , щомісячний розмір переказу коштів значно перевищує щомісячний дохід (заробітну плату) його сестри ОСОБА_1 (21.12.2022 - 40050 гривень, 15.12.2022-20050 гривень, 22.11.2022 - 50050 гривень, 21.11.2022 - 30050 гривень, 30.10.2022 - 50050 гривень, 16.10.2022 - 15050 гривень, 24.01.2023 - 50050 гривень).

Окрім того, суд звертає увагу на те, що заявницею ОСОБА_1 доведено ведення із братом ОСОБА_2 спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, надавши для підтвердження цього належні, допустимі та достатні докази.

Відповідно до ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст., ст.12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо належних та достовірних доказів для встановлення факту проживання та перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_2 .

За таких обставин, враховуючи, що заявницею доведено, що вона проживала однією сім`єю та перебувала на повному утриманні померлого брата та одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, то заява про встановлення факту проживання та знаходження її на утриманні брата ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви у повному обсязі.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст., ст.263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Чернівецька селищна рада Могилів - Подільського району Вінницької області, про встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні, - задоволити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.04.2014 по день смерті ОСОБА_2 , тобто - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . інд.: НОМЕР_8 , паспорт серії № НОМЕР_9 , виданий Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 06.10.2004, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Могилів - Подільського району Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 103/1, смт. Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, код в ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК