Справа № 214/830/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О. О.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тімофєєва А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Тімофєєвим Артуром Сергійовичем про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року у цивільній справі № 214/830/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник первісного позивача ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», звернувся до суду з позовною заявою 02.02.2015 року, в якій просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь кредитора заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 0 від 06.08.2008 року станом на 12.01.2015 року в загальному розмірі 10 232,69 доларів США, еквівалентних 161 246,37 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 8 395,55 доларів США, що еквівалентно 132 298,52 грн., по процентам за користування кредитом 1 837,03 доларів США, що еквівалентно 28 947,85 грн., та стягнути пеню в сумі 14 503,62 грн.; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 1 757,50 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018 по справі 214/830/15-ц позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково;

стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 0 від 06.08.2008 року станом на 12.01.2015 року в загальному розмірі 10 232 (десять тисяч двісті тридцять два) долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом 8 395 (вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню в загальному розмірі 14 503 (чотирнадцять тисяч п`ятсот три) грн. 62 коп.;

стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 0 від 06.08.2008 року станом на 12.01.2015 року в загальному розмірі 10 232 (десять тисяч двісті тридцять два) долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом 8 395 (вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню в загальному розмірі 14 503 (чотирнадцять тисяч п`ятсот три) грн. 62 коп.;

стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 0 від 06.08.2008 року станом на 12.01.2015 року в загальному розмірі 10 232 (десять тисяч двісті тридцять два) долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом 8 395 (вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню в загальному розмірі 14 503 (чотирнадцять тисяч п`ятсот три) грн. 62 коп.;

стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожного окремо в рівних частках, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», по 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 37 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору;

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в дохід держави недоплачену суму судового збору 12 (дванадцять) грн. 10 коп.;

в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , кожен окремо, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишено без задоволення;

апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 - задоволено частково;

рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.09.2018 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення;

в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

За відомостями ЄДРСР ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05.112019 відмовлено.

Разом з тим, після ухвалення постанови від 05.11.2019, ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому просила суд визнати недійсним договір поруки № 238918 від 29.05.2009 року, як правочин, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю між нею як позивачем та відповідачами: 1. Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та 2. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з дати зазначеної в Договорі поруки № 238918 тобто з 29.05.2009 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.12.2020 по справі № 209/382/20, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки відмовлено.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Тімофєєв А. С. звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018 по справі 214/830/15-ц за нововиявленими обставинами, яку мотивує тим, що підставою для звернення до суду з даною заявою є постанови Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 та 31.05.2022. Зазначає, що мотивувальна і резолютивна частини постанови апеляційного суду від 05.11.2019 про часткове задоволення скарги відповідача ОСОБА_4 є підставою для перегляду і скасування рішення Саксаганського районного суду.

Також посилається на те, що заявниця не пам`ятає чи дійсно вона укладала договір поруки з «УкрСиббанком», оскільки договір на який посилається позивач датовано ще 2008 роком. На той час заявниця дійсно укладала декілька договорів як поруки, так і особистого займу. Вказати напевно чи це відбулося чи ні, вона не може. Саме з цього приводу вона зверталася Дніпровського районного суду м. Дніпроджержинськ, з позовом про визнання договору поруки недійсним. 07.12.2020 рішенням суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Оскаржуючи рішення районного суду, заявниця поставила питання про призначення судової експертизи з метою дослідження її підпису в договорі поруки, для чого клопотала витребувати оригінал договору у позивача. Вказане клопотання про витребування договору і проведення експертизи було задоволено. 31.05.2022 своєю постановою суд відмовив у задоволенні скарги, та вказав, що згідно з повідомленням позивача, оригінал договору поруки відсутній. Це свідчить про те, що встановити напевно чи укладався договір поруки чи ні, неможливо. Ця обставина стала відома заявниці 31.05.2022, що є початком перебігу строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Представник заявника, ставлячи під сумнів дотримання письмової форми до договору поруки та сам факт укладення цього договору, з посиланням на норми 11, 203, 207, 208, 546, 547, 627, 629, ЦК України, вказує, що позивач втрачає право стягнення боргу з ОСОБА_1 , з огляду на що просить скасувати рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018 про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 , адвокат Тімофєєва А. С. підтримав вимоги заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на доводи, викладені в заяві.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Тімофєєвим А. С. про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 423ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи моглиці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, і які могли бути встановлені при з`ясуванні судом обставин справи на засадах змагальності сторін.

В якості нововиявлених обставин в даній справі представник відповідача ОСОБА_1 посилається на те, що заявниця не пам`ятає чи дійсно вона укладала договір поруки з «УкрСиббанком», оскільки договір на який посилається позивач датовано ще 2008 роком, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання договору поруки недійсним, та рішенням суду, залишеним без змін судом апеляційної інстанції у задоволенні позову відмовлено.

Також, вказує що оригінал договору, як це встановлено судом апеляційної інстанції, втрачено, тому встановити напевно чи укладався договір поруки чи ні, неможливо. Таким чином ставлячи під сумнів дотримання письмової форми до договору поруки та сам факт укладення цього договору, представник заявника вважає дані обставини нововиявленими, які стали відомі після ухвалення постанов апеляційного суду від 05.11.2019 та 31.05.2022.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд констатує, що в постанові Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2022 по справі № 209/382/20 зазначається про те, що ухвали суду про витребування оригіналу договору поруки не виконані через втрату цього договору. Разом з тим в матеріалах справи мається його копія. Справа направлялась у експертну установу з метою встановлення чи спростування факту підписання відповідачем ОСОБА_1 договору поруки, однак повернута до суду невиконаною.

В постанові Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2022 по справі № 209/382/20 також вказується: «Позивач ОСОБА_5 зазначала, що договір поруки №238918 від 29 травня 2009 року вона не підписувала.

Відповідачами не було надано суду будь-яких належних доказів на спростування тверджень позивача щодо не підписання нею договору поруки.

Відповідачі АТ УкрСиббанк і ТОВ ФК Довіра та гарантія, кожний окремо, на вимоги ухвали апеляційного суду про витребування доказів повідомили апеляційний суд про відсутність у кожного з відповідачів оригіналу оскаржуваного договору поруки.

В оскаржуваному рішенні у цій справі суд першої інстанції встановив, що не підписання позивачем оскаржуваного договору поруки свідчить про те, що цей договір є неукладеним і визнання такого договору в судовому порядку недійсним законом не передбачено».

У вказаній постанові суду апеляційної інстанції також зроблено висновок, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що договір поруки №238918 від 29 травня 2009 року є не укладеним у зв`язку з непідписанням цього договору позивачем та відмовив у задоволенні позовних вимог позивача про визнання договору поруки недійсним.

Крім того, як вбачається з постанови Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 по справі № 214/830/15-ц ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції, отже їй було відомо про обставини, що слідують з договору поруки між нею та АКІБ «УкрСиббанк» №238918 від 29.05.2009 року.

Таким чином, надаючи правову оцінку доводам заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд зазначає, що такі доводи та обставини були досліджені судом апеляційної інстанції у справі № 214/830/15, постановою якого скасовано рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи та обставини заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами також були досліджені судом у рішенні від 07.12.2020 по справі № 209/382/20, якому надано правову оцінку постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2022 в частині укладення договору поруки ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами представник ОСОБА_1 фактично ініціює спосіб захисту порушених прав відповідача у спосіб застосування наслідків неукладення нею договору поруки, тобто у спосіб визначений у постанові Дніпровського апеляційного суду від 31.05.2022 по справі № 209/382/20, що не позбавляло права відповідача здійснити захист своїх прав таким способом раніше, тобто під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, так і під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 не можуть вважатися нововиявленими, оскільки як під час розгляду даної справи та справи № 209/382/20, правову оцінку рішень по яким надано судом апеляційної інстанції, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті зводиться до спроби схилити суд до переоцінки доказів та незгоди з рішенням суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Суд враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Представником відповідача ОСОБА_1 не доведено, що підстави заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обумовлені обставинами важливого та вимушеного характеру, які не були та не могли бути відомі під час розгляду справи.

Окремо суд ввжає за необхідне зауважити, що, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Як вбачається з постанови Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018, брала участь у розгляді справи на стадії апеляційного розгляду, однак нею апеляційна скарга подана не була. Разом з тим рішення суду вона оскаржила в касаційному порядку і у відкритті касаційного провадження за її скаргою ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 - відмовлено. В подальшому, після ініціювання нею судового розгляду справи № 209/382/20 про визнання недійсним договору поруки, у задоволенні позовних вимог у якій відмовлено, вона звернулась до суду з даною заявою, посилаючись на сумніви щодо укладення договору поруки, що їй було відомо під час розгляду справи № 214/830/-15, при цьому вказує що ці обставини стали відомі тільки після апеляційного перегляду справи № 214/382/20, тому вирішила застосувати спосіб захисту, мотиви якого викладені в постанові від 31.05.2022 по справі № 209/382/20, що вказує на непослідовність її дій.

На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що що викладені представником ОСОБА_1 у заяві обставини у розумінні ст. 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2018 залишити в силі.

Керуючись ст. ст.425,426,427 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року у цивільній справі № 214/830/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 по справі № 214/830/15-ц - залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 01 листопада 2024 року.

Суддя С. І. Сіденко