КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 08 липня 2020 року. Зазначав, що 08 липня 2020 року передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 33 000 доларів США, а останній зобов`язався повернути їх у строк до 18 жовтня 2020 року. На підтвердження цього ОСОБА_1 склав відповідну розписку. Грошові кошти у визначений строк ОСОБА_1 не повернув. ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 33 000 доларів США, проценти у розмірі 551,80 доларів США, а також три відсотки річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 829,42 доларів США, а всього 34 381,22 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 33 829,42 доларів США, з яких: 33 000 доларів США основний борг та 829,42 доларів США три відсотки річних згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України. У задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9162,00 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилався на порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначав, що не складав надану ОСОБА_2 боргову розписку. Суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні не вирішив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, а в подальшому безпідставно залишив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи без розгляду. ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення в справі судової почеркознавчої експертизи судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої експертизи залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

В ході повторного апеляційного розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року зупинено провадження в справі до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

З матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 встановлено, що у нього відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

У зв`язку з цим ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою адвоката Венгаренко Т.А., яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року поновлено.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та його представник просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. За умовами договору ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 у позику грошові кошти в сумі 33 000 доларів США, а останній зобов`язався їх повернути до 18 жовтня 2020 року, що підтверджується копією відповідною борговою розпискою (а.с. 5 т. 1).

ОСОБА_2 порушив питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 33 000 доларів США, процентів у розмірі 551,80 доларів США, а також трьох відсотків річних у розмірі 829,42 доларів США.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 33 000 доларів США та три відсотки річних в розмірі 829,42 доларів США.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав розписку ОСОБА_1 08 липня 2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав від нього у позику грошові кошти в сумі 33 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 18 жовтня 2020 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не підписував боргової розписки або не отримував коштів за нею. Тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 33 000 доларів США та трьох відсотків річних в розмірі 829,42 доларів США.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 заявляв клопотання про призначення в справі судової почеркознавчої експертизи, але воно було залишено без розгляду, оскільки заявлено зі спливом процесуального строку. При цьому в ході розгляду суд першої інстанції оглянув оригінал боргової розписки.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, представник ОСОБА_1 ініціював призначення в справі відповідної експертизи. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 помер. З матеріалів спадкової справи встановлено, що померлий ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані його син ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_4 , які 16 квітня 2024 року подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини. Даних щодо прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 іншими особами матеріали спадкової справи не містять.

Відтак, у померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Тому подане представником ОСОБА_1 клопотання про призначення в справі почеркознавчої експертизи не було підтримане.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 377 ЦПК України визначено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Відтак, оскільки під час повторного розгляду справи апеляційним судом не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції,подана представником ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.