Справа № 145/1520/24
Провадження № 2/145/1110/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2024 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.

за участю:

секретаря судового засідання Кушко А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

в інтересах якої діє адвокат Лінкевич Богдан Петрович,

до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області місце знаходження: вулиця Тиверська, буд. 40, селище Тиврів Вінницького району Вінницької області,

про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер її батько, ОСОБА_4 , який до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 178 від 24 травня 1990 року.

Відповідно до рішення №50, 4 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району від 22.02.2016 року, про перейменування назв вулиць в АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_4 розпорядився своїм майном, склавши заповіт на її користь. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не відмінений.

У встановлений законодавством шестимісячний термін вона подала до Тиврівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №56946158.

Спадкоємицею, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України, мала право на обов`язкову частку в спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 була її мати, дружина померлого, ОСОБА_5 . Вона, у встановлений законодавством шестимісячний термін подала до Тиврівської державної нотаріальної контори відповідну заяву, в якій відмовилась на її користь, від своєї обов`язкової частки в спадщині ОСОБА_4 .

14 травня 2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 2,0684 гектара, для ведення товарного сільського господарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0116, яка розташована на території Черемошненської сільської ради (Тиврівського) Вінницького району Вінницької області і належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №047676.

А в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй відмовлено, що підтверджується постановою нотаріуса Тиврівської районної державної нотаріальної контори. Неможливість оформлення даної спадщини шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом пов`язана з тим, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння № 178 від 25 травня 1990 року, видане колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 . Дана форма власності була передбачена Цивільним кодексом УРСР, редакції 1963 року, а в Цивільному кодексі, редакції 2004 року, який діє на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , відсутня така форма власності.

Тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Даний будинок був побудований в 1975 році і відповідно до даних Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і присадибна ділянка, розташований в АДРЕСА_2 зареєстрований і рахується за ОСОБА_4 , цей факт стверджується довідкою Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 97 від 11.07.2024.

ОСОБА_4 був останнім членом даного колгоспного двору, що розташований в АДРЕСА_2 .

Просить визнати за нею, ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок 1975 року забудови, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 , позначений на плані ФОП ОСОБА_6 , іден.код. НОМЕР_3 , кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №007444, від 08.02.2024 року, літерою „А", з верандою „а ", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площі) 81,5 кв. м., житловою площею 50,8 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 30,7 кв. м., ганку, літньої кухні „Б", сараю„В", сараю„в", сараю „в 1", погріба „п/В", шиї погріба „ш/В", воріт з хвірткою „№1", огорожі „№2", огорожі „№3", огорожі „№4", ринковою вартістю 119100 гривень, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначені позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених в заяві. Пояснив, що ОСОБА_3 єдина дочка і єдиний спадкоємець за законом, який має право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_4 .

Представник відповідача Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Пишняк В.С. не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради №96 від 11.07.2024 р. (а.с.6).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва № НОМЕР_4 від 25 травня 1990 року про право особистої власності на домоволодіння житловий будинок в АДРЕСА_3 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с. 17). Право власності на даний будинок зареєстроване в ВООБТІ 25.05.1990 року.

Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району № 50 від 22.02.2016 р., про перейменування назв вулиць в АДРЕСА_4 " (а.с.10).

Згідно виписки з погосподарської книги Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради № 97 від 11.07.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 3 за 2011-2015 роки, погосподарський № 0279 Черемошненської сільської ради, що за адресою АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, земельною та присадибною ділянкою, який рахується за померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Згідно технічного паспорту ФОП ОСОБА_6 (іден.код НОМЕР_3 , кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №007444, від 08.02.2024 р.), спадкове майно складається з житлового будинку 1975 року забудови, позначеного літерою „А", з верандою „а", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площі) 81,5 кв. м., житловою площею 50,8 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 30,7 кв. м., ганку, літньої кухні „Б", сараю „В", сараю „в", сараю „в 1", погріба „п/В", шиї погріба „ш/В", воріт з хвірткою „№1", огорожі „№2", огорожі „№3", огорожі „№4", ринковою вартістю 119100 гривень, що розташоване в АДРЕСА_2 (а.с.28-32).

Згідно звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_6 від 19.07.2024 р. оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 119100 грн.

За життя ОСОБА_4 розпорядився своїм майном, 09.10.2009 року, склавши заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_3 .

Заповіт посвідчено секретарем Черемошненської сільської ради ОСОБА_7 . Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 18).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 39269531 від 24.12.2014 р. заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 48259405.

Позивачка - дочка ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про її народження, в якому особа записана батьком " ОСОБА_4 " (а.с.14), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.15), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно якого її дошлюбне прізвище " ОСОБА_8 " (а.с. 16).

ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла, у встановлений законодавством шестимісячний строк, а саме 24.12.2014 подала до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, 24.12.2014 з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася ОСОБА_5 , інших заяв не надходило, що стверджується копією спадкової справи № 429-2014 від 15.09.2014.

14.05.2015 ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № НОМЕР_2 , розташованої на території Черемошненської сільської ради, Тиврівського району Вінницької області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ВН № 047676 (а.с. 19).

Постановою державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори № 613/02-31 від 14.08.2024 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 , в зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу (а.с 47-48).

Вирішуючи питання про розвязання даного спору, суд прийшов до такого висновку.

Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 182 ЦК України Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку.

В даному випадку позивачка отримала відмову нотаріуса в оформленні права власності на будинок в порядку спадкування, оскільки право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за час життя спадкодавця. Отже, у позивачки відсутня можливість оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачку права на спадкове майно.

Суд зауважує, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька, оскільки її мати подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. При цьому, позивачка спірний будинок фактично прийняла у спадщину в повному обсязі шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини.

В свою чергу, за час свого життя в 1990 році ОСОБА_4 , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набув право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно, за позивачкою ОСОБА_9 має бути визнано право власності на цей будинок як за єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_4 , який за час свого життя набув право власності на спірний будинок, проте, оформити це право позивачка в нотаріальному порядку не може, оскільки у неї відсутні документи про державну реєстрацію права власності на спірний будинок.

Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивачки в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірний будинок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідача. Тобто, відповідач не вчиняв дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набув статусу відповідача в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідача судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок 1975 року забудови, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 , позначений на схематичному плані технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_6 , (іден.код. НОМЕР_3 , кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №007444, від 08.02.2024 року), літерою „А", з верандою „а ", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площі) 81,5 кв. м., житловою площею 50,8 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 30,7 кв. м., ганку, літньої кухні „Б", сараю„В", сараю„в", сараю „в 1", погріба „п/В", шиї погріба „ш/В", воріт з хвірткою „№1", огорожі „№2", огорожі „№3", огорожі „№4", ринковою вартістю 119100 гривень, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області.

Судовий збір залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2024 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Тиврівська селищна рада, місце знаходження: вулиця Тиверська, буд. 40, селище Тиврів Вінницького району Вінницької області,

Суддя Патраманський І. І.