ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/621/24 Номер провадження 22-ц/814/3073/24Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з останньої заборгованість у розмірі 152041,35 грн. та 3028 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2019 відповідач уклала кредитні договори №R01.00501.004967877 та №R01.00501.004967923 з АТ «Ідея Банк», а 20.07.2020 кредитний договір №2672646 з ТОВ «Авентус Україна».

В зв`язку з невиконанням умов укладених договорів у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед позикодавцями, а саме:

за договором №R01.00501.004967877 83765, 41 грн., яка складається з основного боргу 45031,08 грн. та боргу за відсотками 38734,33 грн.,

за договором №R01.00501.004967923 60795,94 грн., яка складається з основного боргу 34089,41 грн. та боргу за відсотками 26706,53 грн.,

за договором №2672646 - 7480 грн., яка складається з основної суми боргу 3500 грн. та заборгованості за відсотками 3980 грн.

07 липня 2023 між АТ «Ідея Банк» та позивачем було укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право вимог за кредитними договорами №R01.00501.004967877 та №R01.00501.004967923 перейшло до ТОВ «ФК» ЄАПБ».

26.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» було укладено договір факторингу №26032021, відповідно до умов якого право вимог за кредитним договором №2672646 перейшло до ТОВ «ФК» ЄАПБ».

Зважаючи на перехід прав до нового кредитора та наявну заборгованість відповідача, ТОВ «ФК» ЄАПБ» звернулося до суду з вказаним позовом.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 152041,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 3028 грн.

Задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю факту укладання кредитних договорів, узгодження умов кредитування та порушення відповідачем своїх зобов`язань як позичальника, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість, розмір якої доведений належними доказами.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що суми кредитної заборгованості по кредитних договорах укладених з АТ «Ідея Банк», зазначені в позовній заяві та розрахунках заборгованості відрізняються.

Вважає підписаний з ТОВ «Авентус України» кредитний договір за допомогою електронного підпису нікчемним, оскільки кредитний договір мав бути укладений в письмовій формі.

Також звертає увагу на пропуск строку позовної давності, оскільки остання дата погашення кредиту відбулася в січні 2021 року, а з позовом товариство звернулося 29 лютого 2024 року.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №R01.00501.004967877, відповідно до умов якого позичальник отримала 49837,93 грн. на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №Z06.00501.003920640 від 07.05.2018. Строк кредитування сторони визначили 77 місяців.

Також в цей же день, 27 лютого 2019 року, ОСОБА_1 уклала з АТ «Ідея Банк» кредитний договір №R01.00501.004967923, відповідно до умов якого отримала 49837,93 грн. на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №Z06.00501.004018581 від 13.06.2018.

Невиконання позичальником укладених договорів призвело до виникнення заборгованості.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Так, згідно до даних вказаного Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі :

83765,41 грн., з яких: 45031,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 38734,33 грн. сума заборгованості за відсотками,

60795,94 грн, з яких: 34089,41 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26706,53грн. сума заборгованості за відсотками.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір №2672646, відповідно до умов якого отримала кредит в сумі 3500 грн, строк дії на 30 днів.

26.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26032021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 26.03.2021 до Договору факторингу №26032021 від 26.03.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 7480 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3980 грн. сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем як новим кредитором факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість, питаннями про стягнення якої наділений позивач на підставі укладених в прядку ст. 514 ЦК України договорів факторингу.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не заперечуючи факт укладання кредитних договорів з АТ «Ідея Банк», кошти яких як це вбачається із змісту договорів були спрямовані на погашення попередніх кредитних зобов`язань, апелянт ОСОБА_1 вказує на відмінність та протиріччя в зазначенні сум в позовній заяві та в наведених позивачем розрахунках заборгованості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти в сумі 48 837,93 грн. та 36 947,12 грн., між тим в розрахунках заборгованості вказані менші суми 45 031,08 грн. та 34 089,41 грн. відповідно, при тому, що в графі « сплачено» зазначені «0».

Разом з тим, відмінність в цифрах не впливає на сам факт існування простроченої кредитної заборгованості, яка мала місце на час укладання договору факторингу, та може бути пов`язаною з сплаченою за рахунок кредитних коштів оплатою за банківське обслуговування послуг при погашенні попереднього кредиту.

При цьому, розмір простроченої заборгованості позивачем було доведено належними доказами, які не були спростовані стороною відповідача, в тому числі і шляхом надання свого контррозрахунку.

Однак, посилаючись на останню дату погашення нею кредиту в січні 2021 року апелянт не надає доказів такої сплати, як і доказів по якому саме з кредитних зобов`язань нею здійснювався такий платіж, враховуючи, що остання мала відповідальність по трьом кредитним договорам.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не приймала участь в розгляді справи в суді першої інстанції, який розглядав справу в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак була позбавлена можливості заявити клопотання про застосування наслідків сплину строку позовної давності, натомість про його застосування вона просить в своїй апеляційній скарзі.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Поряд з цим, частиною першою статті 259 ЦПК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Крім того, позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Такий підхід відповідає сталій практиці Верховного Суду.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Встановлено, що строк кредитування за кредитними договорами №R01.00501.004967877 та №R01.00501.004967923 укладеними ОСОБА_1 з АТ «Ідея Банк» становить 77 та 88 місяців відповідно.

При цьому, за умовами підпунків 2.1 договорів, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 77 та 88 щомісячних внесках включно до 2дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

Підпунктом 5.5 кредитних договорів, сторони погодили, що строк позовної давності за ними, у тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю 5 (п`ять) років. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, сторони договорів, у розумінні ч. 1 ст. 259 ЦПК України дійшли згоди про збільшення позовної давності з трьох до п`яти років.

Матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_1 свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, а отже, з урахуванням збільшення строку позовної давності, позивач мав право пред`явити вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами укладеними з АТ «Ідея Банк» у строк до 27 березня 2024 року.

Разом з тим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом 22 лютого 2024 року, тобто в межах п`ятирічного строку позовної давності, погодженого сторонами, що спростовує твердження апелянта про наявність підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог товариства про стягнення заборгованості по кредитним договорам укладеним з АТ «Ідея Банк».

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна».

Так, з кредитного договору №2672646 від 20.07.2020 року вбачається, що строк кредиту становить 30 днів. Доказів які б доводили його пролонгацію матеріали справи не містять, а отже враховуючи порушення прав позичальника, яке виникло 21 березня 2020 року, останній мав звернутися до суду в межах строку позовної давності до 21 березня 2023 року. Між тим товариство звернулося до суду 22 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, сплив позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 №2672646, відповідно до умов якого отримала кредит в сумі 3500 грн, строк дії на 30 днів, є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості по кредитним договорам з 152041,35 грн. до 144561,35грн., тобто з урахуванням різниці розміру заборгованості по кредитному договору укладеному з ТОВ «Авентус Україна» в сумі 7480 грн.

Також, у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України підлягає зміні і рішення суду в частині розподілу судових витрат , які також підлягають зменшенню з 3028 грн. до 2876,60 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог , які в даному випадку становлять 95%.

В свою чергу, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 227,10 грн. сплачений при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами з 152041,35 грн. до 144561,35 грн.

Змінити розподіл судових витрат, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розмір судового збору з 3028 грн. до 2876,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 227,10 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна Л.І. Пилипчук О.В. Чумак