Справа № 347/486/24
Провадження № 2/347/358/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

з участю адвоката : Потятинник Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії, визнання незаконною і скасування реєстрації в державному реєстрі права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 , який при житті належно розпорядився своїм майном та залишив заповітне розпорядження в користь внучки його дочки ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька прийняв позивач в зв`язку з тим, що його дочка, ОСОБА_4 , відмовилась від спадкового майна в його користь. Спадкове майно складається з будинковолодіння, а також земельних ділянок загальною площею 1,01 га з них: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,10 га рілля; 0,50 га багаторічні насадження; 0,16 га сіножаті.

16 липня 2021року приватним нотаріусом Григорчук З.Р. Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яке складається з: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1028.

До спадкового майна також входить земельна ділянка площею 0,25 га цільове призначення якої - для, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак нотаріусом у отриманні свідоцтва про прийняття спадщини на вказану земельну ділянку йому відмовлено, в зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності на вищезгадану земельну ділянку.

03.12.2021 року рішення Косівського районного суду визнано за ним право власності на спадкове майно за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,25 га призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно архівного витягу №Д-6 від 11.01.2023 року з протоколу дев`ятої сесії Текучанської сільської ради третього демократичного скликання від 26 грудня 1999 року, вирішено передати його батькові ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку площею 0,07 га та для ведення особистого підсобного господарства площу 0,60 га. Всього 0,67 га.

Таким чином він є власником земельної ділянки площею 0,25 га призначеної для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З метою внесення відомостей до ДЗК ним було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Виготовлена технічна документація була подана до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою про внесення в ДЗК відомостей про земельну ділянку, однак рішенням № РВ-023 від 17.07.2023 року йому було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК у зв`язку із перетином з ділянок з ділянкою :01:001:0163, право власності на яку зареєстровано в державному реєстрі 11.01.2022року за №46184159 за відповідачем- ОСОБА_2 , площа співпадає на 59,7598%.

Згідно інформаційної довідки №321057171 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 11.01.2022 року на підставі рішення Яблунівської селищної ради Косівського району, Івано-Франківської області серії та номер 24 (3 0)-12/2021 від 17.12.2021 року, за відповідачем- ОСОБА_2 , зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,3721 га, що знаходиться в с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано- Франківської області, номер запису 46184159, кадастровий номер :01:001:0163.

Враховуючи те, що він є власником належної йому земельної ділянки та позбавлений можливості її зареєструвати та внести відомості в ДЗК, вважає, що має місце порушення його права власності та користування земельною ділянкою, яке підлягає захисту в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві, вважає, що факт накладення земельних ділянок, які належать йому та відповідачці ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами, зокрема: рішенням № РВ- 023 від 17.07.2023 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Враховуючи те, що встановлено перетин його земельної ділянки з ділянкою :01:001:0163, яка належить відповідачці ОСОБА_2 , де площа ділянок співпадає на 59,7598%, тому з метою захисту та відновлення порушених його прав. Просить позов задоволити повністю та визнати незаконним і скасувати рішення сесії Яблунівської селищної ради Косівського району, Івано-Франківської області номер 24(30)-12/2021 від 17.12.2021 року яким передано у приватну власність ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 0,3721 га, що знаходиться в с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:001:0163; Визнати незаконною та скасувати реєстрацію в державному реєстрі за номером 46184159 на право приватної власності на земельну ділянку :01:001:0163, площею 0,3721 га за адресою в с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано-Франківської області, виданого відповідачу- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0163; Скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0163, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, подав суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с.57-62) за вимогами якого позов ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити в його задоволенні. РОзгляд справи просить проводити без участі уповноваженого представника Головного управління.

Відповідачка ОСОБА_2 подала письмовий відзив на позовну заяву (а.с.75-80) який підтримала в судовому засіданні та просила в позові відмовити. Пояснила, що біля спадкового будинку позивача в справі залишилася лише земельна ділянка площею 0,07 га, на яку ОСОБА_6 має право користування. З часу надання їй у 1998 році в користування земельної ділянки площею 0,40 га орган місцевого самоврядування не приймав будь-яких рішень щодо зміни площі чи цільового призначення земельних ділянок сторін. Звертає увагу суду, що позивач не надав документів, які визначають межі земельної ділянки площею 0.25 га біля спадкового будинку на які він претендує, окрім того Івано-Франківським апеляційним судом постановою від 30.10.2023 року відмовлено йому в позові про визнання права власності на спадкову земельну ділянку та просить в позові відмовити .

Представник відповідача, Яблунівської селищної ради в судове засідання не з`явився , подав суду клопотання а.с. 98, 103, 125 про розгляд справи без їх участі.

Суд вислухавши позивача, відповідачку ОСОБА_2 та її представника адвоката Потятинник Ю.Р., дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

В підставу заявлених позовних вимог позивачем в справі долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2021р (а.с.16) із якого вбачається, що спадщина на яку видано це свідоцтво ОСОБА_1 , складається із будинковолодіння за АДРЕСА_1 .

Як вбачається із архівного витягу № Д-6 від 11.01.2023 року (а.с.27) відповідно до протоколу дев`ятої сесії Текучанської сільської ради третього демократичного скликання від 26 грудня 1999 року, було вирішено передати ОСОБА_3 у постійне користування для сінокосіння та випасання худоби площу 0,34 га , місцезнаходження Причілок.

Із архівного витягу № Д-5 від 11.01.2023 року (а.с.28) вбачається, що відповідно до протоколу дев`ятої сесії Текучанської сільської ради третього демократичного скликання від 26 грудня 1999 року, було вирішено передати ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку 0,07 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га.

В той же час позивачем окрім вказаних витягів із рішень не надано суду будь-яких документів в підтвердження встановлення меж земельної ділянки виділеної йому чи його батьку в натурі, як і відсутній сам акт відводу.

У відповідності до вимог ст. 22 Земельного Кодексу України від 1990 р., який діяв на час рішення селищної ради про надання земельної ділянки батькові позивача право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Окрім того позивач в підставність поданого на розгляд суду позову посилається на рішення Косівського районного суду від 03.12.2021р. (а.с.33-34) яким було вирішено визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , жителем АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,25 га призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Разом із тим Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.10.2023р. (а.с.88-92) було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заочне рішення Косівського районного суду від 03 грудня 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування спадкового житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га.

У вказаній постанові суду Апеляційни суд , зокрема зазначив, що суд першої інстанпії дійшов помилкового висновку про визнання права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1 , порушивши тим самим права та законні інтереси ОСОБА_2 , якою було надано докази, які підтверджують порушення права на користування її земельною ділянкою.

Судом Апеляційної інстанції було встановлено, що на підставі рішення Яблунівської селищної ради № 24(30)-12/2021 від 17.12.2021 затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку 0,3721 га з кадастровим номером: :01:001:0163. На підставі даного рішення 11.01.2022 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно даних, які містяться у свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.07.2021 убачається, що ОСОБА_6 успадкував після смерті батька лише житловий будинок АДРЕСА_1 і у ньому не вказано про успадкування земельної ділянки для обслуговування цього будинку.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та поясненнях у суді зазначила, що біля спадкового будинку залишилася лише земельна ділянка площею 0,07 га, на яку позивач має право користування. З часу надання їй у 1998 році в користування земельної ділянки площею 0,40га орган місцевого самоврядування не приймав будь-яких рішень щодо зміни площі чи цільового призначення земельних ділянок сторін. Крім того, позивач не надав документів, які визначають межі земельної ділянки площею 0.25 га біля спадкового будинку.

За вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із виписки з рішення Текучанської сільської ради від 12.04.1998р. (а.с.85) було задоволено заяву ОСОБА_2 і закріплено за її господарством земельну ділянку площею 0,40 га яка знаходиться біля будинку ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, ще останній добровільно віддав дану земельну ділянку ОСОБА_2 . Вказаний факт позивачем в справі не спростовано та не оспорюється.

Таким чином з 1998р. відповідачка ОСОБА_2 безперешкодно користується даною земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому рішенням Яблунівської селищної ради № 14(40)-9/2021 від 30.06.2021р. (а.с.83) було надано дозвіл відповідачці в справі ОСОБА_2 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3721 га. Яка знаходиться в с.Текуча присілок Сухий Потік Косівського району.

Рішенням Яблунівської селищної ради № 29(30)-10/2021 від 30.08.2021р. (а.с.84) погоджено межу користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3721 га за адресою с.Текуча, присілок Сухий Потік Косівського району на підставі акту комісії селищної ради без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 .

Після чого, на підставі рішення Яблунівської селищної ради № 24(30)-12/2021 від 17.12.2021р. було затверджено проект землеустрою та надано відповідачці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку 0,3721 га з присвоєним кадастровим номером і на підставі даного рішення 11.01.2022р. проведено державну реєстрацію права власності за відповідачкою що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.32).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. п. «г, е» ч.1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.

Таким чином оскільки позивач не надав будь- яких доказів на підтвердження порушення його прав, зокрема, накладення земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідачки ОСОБА_2 на ділянку на яку він претендує відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в поданому відзиві на позовну заяву посилається на той факт, що ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_7 договір на основі якого останній виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі якої було подано заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 14.07.2023 № ЗВ-023. Дана заява розглядалася державним кадастровим реєстратором Відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за результатами розгляду, яким прийнято рішення про відмову у внесення відомостей Державного земельного кадастру від 17.07.2023 № РВ-023 у зв`язку із знаходженням у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0163, яка належить на праві приватної власності Відповідачу - ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 26.02.2021) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Технічна документація на основі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0163, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , також включає погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі. Межі земельної ділянки визначені безпосередніми обстеженнями на місцевості та погоджені з усіма суміжними власниками та землекористувачами, серед яких і Позивач, який також погодив межі земельної ділянки, що належить на праві приватної власності - ОСОБА_2 , що засвідчується його підписом (а.с.64)

ОСОБА_2 було отримано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на підставі рішення 9 сесії 8 скликання Яблунівської селищної ради від 30.06.2021 № 14(40)-9/2021, а тому вона вправі була звертатися із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. В свою чергу позивач у позовній заяві не наводить жодних аргументів та підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0163. Жодних порушень щодо проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки не встановлено і в ході судового розгляду справи по суті.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 ЗК У країни.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також праве постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з момент, державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 328 ч. 2 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майне (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.8 абз.З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК (2768-14 ) перелік підстав для цього є вичерпним.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позивачем у суді не доведено обставин, на які він посилалася в обґрунтування заявленим ним позовних вимог .

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позову.

На підставі наведеного ст.ст. 15, 16, 21, 317, 319, 328, 331 391 ЦК України , ст.ст. 118, 120, 122, 141, 149, 152 ЗК України та керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії Яблунівської селищної ради Косівеького району, Івано-Франківської області номер 24(30)-12/2021 від 17.12.2021 року, визнання незаконною і скасування реєстрації в державному реєстрі права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.