Справа № 466/1958/24 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 22-ц/811/1570/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 березня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в:

20 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11.11.2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб, в якому у них народилося троє дітей, які на даний час є малолітніми: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час війни, ІНФОРМАЦІЯ_4 , користуючись статусом багатодітного батька, відповідач залишив позивачку з трьома малолітніми дітьми та безперешкодно виїхав за кордон, а саме: в Королівство Нідерланди, де оформив статус біженця, офіційно працевлаштувався на роботі і на даний час проживає з іншою жінкою, тому повертатися на постійне місце проживання в Україну до своєї сім`ї не планує. Станом на теперішній час, троє малолітніх дітей проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному утриманні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2024 року в справі №466/10185/23 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказаним судовим рішенням встановлено, що діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться повністю на її утриманні, а ОСОБА_1 проживає за кордоном та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, незважаючи на те, що інших дітей у нього на утриманні немає і він не є особою з інвалідністю.

Позивач, будучи позбавлена допомоги чоловіка, не здатна самостійно утримувати не те, що малолітніх дітей, а й себе. Питання щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років судом при розгляді справи №466/10185/23 не вирішувалося.

Будь-яких джерел доходу, крім соціальних виплат, належних багатодітній сім`ї у розмірі 2100 грн., позивачка не має.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років (син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивачка не має змоги працювати і матеріально утримувати себе, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини. Відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований за кордоном, а саме в Королівстві Нідерланди (місто Алсмер) із доходом 2000 євро в місяць, що еквівалентно 80600 грн., окрім цього, перебуваючи в статусі біженця, знайшовши «прихисток» на території іншої держави, відповідач додатково отримує щомісячну фінансову допомогу в розмірі 260 євро, що еквівалентно 10478 грн., відтак, орієнтовний щомісячний дохід відповідача становить 2260 євро, що еквівалентно 91078 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 березня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду 20.02.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, присудивши аліменти на її користь в розмірі 3028 грн.

Вважає, що суд неправильно та неповно встановив обставини справи і не дав належної правової оцінки наявним доказам, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

На переконання апелянта, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б слугували підставою для задоволення позовних вимог в цілому, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги у розмірі 10000 грн. щомісячно.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2024 року з нього вже стягуються аліменти на користь позивачки на утримання трьох дітей по 5000 грн. на кожну дитину, що сумарно становить 15000 грн., а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 10000 грн., згідний сплачувати лише у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік в сумі 3028 грн.

Окрім того, зазначає, що позивачка проживає в квартирі, яка на праві спільної сумісної власності належить п`ятьом особам і він є одним із співвласників квартири, сплачує рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги, також на ньому лежить обов`язок утримувати свого непрацездатного батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зауважує, що за змістом положень ч.2 ст.84 СК України, у дружини виникає право на отримання аліментів за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Водночас, звертає увагу, що будь-яких доказів на підтвердження того, що він, перебуваючи за межами України, оформив статус біженця, офіційно працевлаштувався, отримує доходи та проживає з іншою жінкою, позивачем до суду першої інстанції надано не було, а тому ці доводи є голослівними і судом братися до уваги не можуть.

13 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Стронського І.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача висловила свої заперечення щодо доводів та вимог апелянта. Зазначила, що відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини за наявної у нього можливості. Судом першої інстанції взято до уваги, що мінімальна заробітна плата в Україні на даний час складає 8000 грн., а позивач через догляд дитини позбавлена можливості працевлаштуватися, тому аліменти в розмірі 10000 грн., які суд вирішив стягувати з відповідача ОСОБА_1 на утримання дружини є цілком об`єктивними і справедливими. Доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати вказану грошову суму, незважаючи на працевлаштування і перебування протягом тривалого часу у Королівстві Нідерланди, де середня заробітна плата, згідно інформації викладеної в мережі Інтернет, складає приблизно 2189 євро в місяць (92030 грн.), останній суду не надає.

Додає, що відповідач не довів за допомогою належних та допустимих доказів перед судом того, що у його батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно існує потреба в матеріальній допомозі сина, що його батько не має інших джерел доходів, окрім як від прямої фінансової допомоги сина, та чи фінансова допомога сина батьку є постійним і основним джерелом засобів до його існування.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.09.2024 року, є дата складення повного судового рішення 25.09.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2011 року, в якому у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діти проживають разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади та актом, складеним головою ОСББ «Грінченка 4» 16.10.2023 року, про фактичне місце проживання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2024 року (справа №466/10185/23) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 року, до досягнення дітьми повноліття.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 проживають з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться повністю на її утриманні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не працює, має малолітню дитину, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, її доходи складають лише соціальні виплати, відповідач матеріальної допомоги добровільно дружині не надає, хоча перебуває за кордоном і має можливість таку надавати, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 10000 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач не оскаржує підстави для стягнення з нього аліментів, які було встановлено судом першої інстанції, а фактично оскаржує лише розмір стягуваних аліментів, зазначаючи, що згідний сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеному Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік», а саме: 3028 грн.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів виходить з наступного.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України).

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, право на аліменти у дружини матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у нього достатніх коштів для надання дружині матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст.79 та ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи з положень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць складає 3028 грн.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З письмових доказів, поданих відповідачем до апеляційного суду, а саме: з відомостей державного реєстру фізичних осіб платників податків, доходи ОСОБА_1 за 2023 рік та по травень 2024 року не відображаються.

Водночас, відповідачем не заперечується той факт, що він перебуває за кордоном і має дохід, розмір якого не називає і документів на підтвердження такого суду не надає.

В свою чергу, позивачкою теж не надано доказів на підтвердження розміру доходу відповідача, про який вона стверджує.

Таким чином, ураховуючи відсутність належних доказів про розмір доходу відповідача й те, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їхньою дитиною трьох років, а також те, що за рішенням суду з відповідача на користь позивачки вже стягуються аліменти на утримання трьох їхніх дітей, сумарний розмір яких щомісячно становить 15000 грн., й те, що відповідач забезпечив позивачку з дітьми житлом, яке на праві спільної сумісної власності належить відповідачу та його батькам, колегія суддів доходить висновку, що аліменти на утримання позивачки необхідно визначити в розмірі 5000 грн., щомісячно, тобто в такому розмірі аліментів, які відповідач сплачує на кожну свою дитину.

Доводи позивачки про продаж відповідачем без її згоди автомобіля, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, колегією суддів відхиляються, оскільки поділ цього автомобіля шляхом стягнення грошової компенсації вартості 1/2 його частини є предметом спору в іншій справі, про що позивачка сама надала відповідні докази.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, в порушення вимог статті 263 ЦПК України, наведених вище норм матеріального права в повній мірі не врахував, належної оцінки доказам, які були досліджені у суді першої інстанції, не надав, що призвело до помилкового висновку про доведеність позивачкою заявлених позовних вимог у повному обсязі, тому оскаржуване рішення необхідно змінити, зменшивши розмір присуджених з відповідача у користь позивачки аліментів до 5000 грн. В решті, підстав для скасування чи зміни рішення немає, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 березня 2024 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , змінити, зменшивши його до 5000 (п`яти тисяч) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 25 вересня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич