ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 392/314/24

провадження № 22-ц/4809/1176/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року у складі судді Кратка Д. М. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 2723754 в розмірі 71 264 грн 20 коп (14 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 57 264 грн 20 коп заборгованість за процентами), а також понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 23 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеруа Україна» (далі ТОВ «Лінеруа Україна») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2723754, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить кредитний договір.

Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах , визначених цим договором.

11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеруа Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеруа Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 71 264,20 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264,20 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за пенею.

Оскільки, відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконує своїх зобов`язань щодо повернення кредитів та сплати відсотків за користування кредитами, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора, позивач звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № 2723754 в розмірі 71 264 грн 20 коп, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264 грн 20 коп - заборгованість за відсотками.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач отримав у визначений законом спосіб права вимоги за кредитними договорами до відповідача, який не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Ясинецький О. А., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити, зменшити розмір відсотків від суми заборгованості ОСОБА_1 до тіла кредиту та покласти на позивача судові витрати

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів того, що відповідач підписав електронним цифровим підписом кредитний договір та отримав його в акредитованому центрі сертифікації ключів, а також фінансовий документ, що може підтвердити наявність факту отримання кредиту.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а тому відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позовна вимога про стягнення процентів за кредитом є незаконною та такою, що не підлягає задоволенню.

Розмір відсотків, який ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути на свою користь з відповідача є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а вимога про стягнення процентів за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджується з нормами матеріального права.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів сплати за договором про відступлення права вимоги та доказів того, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, а матеріали справи не містять актів прийому-передачі права вимоги.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості підготовлений працівниками ТОВ «Лінеруа України» та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, а тому не може бути доказом заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу

Від «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу адвоката Ясинецького О. А., який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року без змін.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 71 264 грн 20 коп, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2024 становить 302 800 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2723754, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, що становить 360 днів.

10 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Договору № 2723754 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за Договором в сумі 7 000 грн у термін до 16 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за Договором в сумі 7 000 грн.

17 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Договору № 2723754 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за Договором в сумі 4 200 грн у термін до 23 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за Договором в сумі 9 000 грн.

27 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Договору № 2723754 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за Договором в сумі 7 000 грн у термін до 16 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за Договором в сумі 7 000 грн.

11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеруа Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеруа Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2023 року до Договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 71 264,20 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264,20 грн - заборгованість за відсотками.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2723754 від 23 грудня 2021 року станом за період з 11 серпня 2023 року по 31 січня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 71 264,20 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264,20 грн - заборгованість за відсотками.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦК України).

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2723754 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування (а. с. 5-11).

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, що становить 360 днів.

10 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за договором в сумі 7 000 грн у термін до 16 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором в сумі 7 000 грн (а. с. 15).

17 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за Договором в сумі 4 200 грн у термін до 23 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором в сумі 9 000 грн (а. с. 16).

27 липня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до Кредитного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався погасити частину основного боргу за договором в сумі 7 000 грн у термін до 16 липня 2023 року, а товариство звільнило його від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором в сумі 7 000 грн (а. с. 17).

11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеруа Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеруа Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 18).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2023 року до Договору факторингу № 11082023 від 11 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 71 264,20 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264,20 грн - заборгованість за відсотками (а. с. 22).

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2723754 від 23 грудня 2021 року станом за період з 11 серпня 2023 року по 31 січня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 71 264,20 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 57 264,20 грн - заборгованість за відсотками (а. с. 23).

Аналізуючи надані позивачем докази та встановлені обставини, суд виходить з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення між ТОВ «Лінеура Україна», з однієї сторони, та відповідачем, з іншої, кредитного договору у електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Крім того, встановивши, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитним договором, ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом, однак останній в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу.

Разом з тим, суд не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач посилався на те, що він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а тому відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позовна вимога про стягнення процентів за кредитом є незаконною та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом з апеляційною скаргою відповідач подав до суду апеляційної інстанції копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 19 липня 2023 року та копію довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.2022 № 27356, виданої солдату ОСОБА_1 про те, що останній 09 березня 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини (а. с. 73, 74), посилаючись на неможливість їх подання до суду першої інстанції, у зв`язку з проходженням військової служби в районі бойових дій.

За змістом ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналізуючи доводи позивача щодо неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції, суд визнає причини їх неподання до суду першої інстанції поважними та ухвалив долучити їх до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на нього поширюються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі, положення п. 15 ст. 14 вказаного Закону, а тому у кредитора були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом згідно договором, починаючи з 09 березня 2022 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню 14 000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 21 173 грн 60 коп заборгованості по процентам за користування кредитом, яка становить 21 173 грн 60 коп з розрахунку: 14 000 грн (тіло кредиту)*1,99 % (відсоткова ставка)*76(кількість днів в період з 23.12.2021 по 08.03.2022), а всього 35 173 грн 60 коп заборгованості за Кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів того, що відповідач підписав електронним цифровим підписом кредитний договір та отримав його в акредитованому центрі сертифікації ключів, спростовуються змістом наявної в матеріалах справи копії кредитного договору, з якої вбачається, що укладений між сторонами договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису «Р 1 7 3 23.12.2021» 09:04:00, що відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що розмір відсотків, який ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути на свою користь з відповідача є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки умови та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами були визначені та узгоджені сторонами кредитного договору і такі умови договору відповідачем не були оспорені, а отже відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими до виконання.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність доказів підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам, не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що договором факторингу, на підставі якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Ясинецького О. А., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року зміні та стягненні зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитним договором № 2723754 від 23 грудня 2021 року в розмірі 35 173 грн 60 коп, з яких: 14 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 173 грн 60 коп заборгованість за процентами за користування кредитом.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, пропорційно до задоволених позовних вимог (49,36 %) зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню 1 494 грн 62 коп (3 028*49,36 %) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Крім того, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (50,64 %) з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 300 грн 07 коп (4 542*50,64 %) судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Остаточно шляхом проведення взаємозаліку з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 805 грн 45 коп (2 300,07-1 494,62) судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року змінити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () 35 173 (тридцять п`ять тисяч сто сімдесят три) грн 60 коп заборгованості за Кредитним договором № 2723754 від 23 грудня 2021 року, з яких: 14 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 21 173 грн 60 коп заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 805 (вісімсот п`ять) грн 45 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник