ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/989/24

Провадження № 22-ц/4820/1887/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Маршал І.М. від 15 серпня 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, зазначала, що 05.06.2023 року близько 17.50 год. на 247 км автодороги "Н-03" сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Шепетівка, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався назустріч. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в КНП "Шепетівська багатопрофільна лікарня". Позивачці, яка є матір`ю загиблого та непрацездатною особою, у зв`язку із смертю сина спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника.

Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб застрахована у ПАТ "СК "Перша" згідно полісу № 210287339, граничний розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, складає 320 000 грн.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області кримінальне провадження № 0000302 від 05.06.2023 року закрито в зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Держбюджет на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 05.06.2023 року складав 6700 грн.

В зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 в ДТП позивачці як непрацездатній особі завдана шкода, пов`язана з втратою годувальника, яка відповідно до Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 36 мінімальних заробітних плат 241200 грн. (36х6700 грн.).

Мінімальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який підлягає виплаті позивачці, складає 80400 грн. (6700х12).

За наведеного, позивачка просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на її користь 320000 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року в позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На її думку, судом не враховано, що володілець джерела підвищеної небезпеки має обов`язок відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини та закриття кримінального провадження щодо нього. Позивачка згідно ст. 1200 ЦК України та п. 27.2 Закону №1961-IV має право на отримання страхового відшкодування в зв`язку з втратою годувальника, оскільки є пенсіонеркою за віком, непрацездатною особою та за життя сина проживала разом з ним однією сім`єю, перебувала на його утриманні. Мінімальний розмір страхового відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, що підлягає виплаті відповідачем позивачці, складає 241200 грн. (6700х36).

Після смерті сина перебуває у тяжкому психоемоційному стані, тому має право на відшкодування шкоди завданої втратою годувальника одноразовою виплатою.

На її думку, посилання суду на недоведення факту визнання її потерпілою в кримінальному провадженні не має правового значення, і не виключає її право на звернення до суду з вказаними позовними вимогами в цивільному судочинстві.

Право на відшкодування моральної шкоди має лише позивачка, інших осіб з числа осіб першого ступеня споріднення у потерпілого немає, мінімальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який підлягає виплаті позивачці складає 80400 грн. (6700х12). Тому наявні підстави для відшкодування їй шкоди у максимальному розмірі відповідальності відповідача, 320000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Перша» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_3 , нехтуючи вимогами ПДР України створив небезпечну ситуацію, що перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з механізмом настання ДТП, такі діяння кваліфікуються як груба необережність. Враховуючи той факт, що ДТП сталася з вини потерпілого, то позивач не має права на отримання страхового відшкодування. Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність врахування грубої необережності потерпілого при визначенні розміру моральної шкоди.

В судовому засіданні представник апелянтки підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належно.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що відповідно до постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області від 07.12.2023 року про закриття кримінального провадження - 05.06.2023 року близько 17.50 год. на 247 км. автодороги "Н-25" сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" сталася ДТП - наїзд на велосипедиста за участі водія автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який рухався в напрямку м. Шепетівка, та велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався назустріч та раптово змінив напрям руху, перетинаючи проїзну частину справа наліво по відношенню до напрямку руху вказаного автомобіля. Внаслідок даної ДТП велосипедист ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, без свідомості був госпіталізований до КНП "Шепетівської багатопрофільної лікарні", де ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17.50 год. під час лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.

05.06.2023 року слідчим відділу СУ ГУНП в Хмельницькій області по даному факту внесено відомості до ЄРДР за № 0000302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Водій автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , діючи відповідно до вимог пунктів 12.6 (г), 12.9 (б) 12.3 Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 , тому в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які б могли перебувати у причинному зв`язку даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається. Велосипедист ОСОБА_3 порушивши вимоги п.п. 29 (а), 6.7, 10.1 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожню обстановку у вигляді зустрічного транспортного засобу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, чим створив небезпеку водієві автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який у свою чергу виконуючи вимоги п. 12.3, як цього вимогають правила не мав можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 . Порушення велосипедистом ОСОБА_3 ПДР перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням даної ДТП та її наслідками.

Вказаною постановою кримінальне провадження № 0000302 від 05.06.2023 року закрито за відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, застрахована у відповідача ПАТ "СК "Перша" згідно полісу № 210287339.

Наведене підтверджується матеріалами справи і фактично не оспорюється сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях водія немає вини, він не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 , тоді як останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, тому відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача на користь ОСОБА_1 . Також позивачкою не надано доказів того, що вона чи її син були визнані потерпілими за матеріалами кримінального провадження, а отже, не доведено, що позивачка має право на страхове відшкодування згідно ст. 27 Закону №1961-IV.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який керував відповідач під час ДТП, є механічним транспортним засобом, що приводиться в рух з допомогою двигуна, а отже, діяльність, пов`язана з його використанням є джерелом підвищеної небезпеки.

В свою чергу не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, а отже, його експлуатація є повністю контрольованою.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.01.2019 року в справі № 350/1425/17.

Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Отже, лише наявність однієї з цих двох обставин (непереборної сили або умислу потерпілого), внаслідок яких було завдано шкоди, виключає відповідальність за завдану шкоду особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.

З врахуванням наведених норм права відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 26.04.2022 року в справі № 184/1641/20-ц.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

Згідно з статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч.1 ст. 21 Закону №1961-IV) .

Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Стаття 27 Закону №1961-IV до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1).

За пунктом 27.3 статті 27 Закону №1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Пунктом 27.5 ст. 27 Закону №1961-IV передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до ст. 27.2. Закону №1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, і встановлених законом на день настання страхового випадку.

За ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, якщо чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.ч. 2-3 ст. 1200 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 внаслідок отриманих в ДТП 05.06.2023 року тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, політравми, переломи кінцівок рук та ніг, помер в КНП "Шепетівської багатопрофільної лікарні".

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області від 07.12.2023 року закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Матеріали справи не містять, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу загиблого.

За змістом ч.1 ст. 1200 ЦК України для з`ясування, чи має особа право на відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого, має правове значення чи є вона непрацездатною та чи перебувала на утриманні потерпілого або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Відтак посилання суду на недоведеність факту визнання позивачки потерпілою в кримінальному провадженні не має правового значення, і не виключає її право на звернення до суду з вказаними позовними вимогами в цивільному судочинстві.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час загибелі її сина ОСОБА_3 досягла пенсійного віку, отримувала пенсію за віком, а отже, була непрацездатною особою, проживала разом з сином та мала право на одержання від нього утримання.

Так, відповідно до довідок Улашанівської сільської ради №11.08-09/57, №11.08-09/56 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 05.06.2023 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала на його утриманні.

Згідно довідки про доходи Філії «Центр з будівництва та ремонту колії акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_3 з липня 2022 року по червень 2023 року отримав дохід 223127,05 грн., тобто, близько 20000 грн. щомісячно.

Наведене свідчить про спроможність ОСОБА_3 надавати матеріальну допомогу позивачці.

За змістом ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позиція відповідача, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, не ґрунтується на нормах права.

Так, не може бути застосована за аналогією норма ч. 4 ст. 75 СК України, за якою один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому Верховний Суд неодноразово (в постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, від 26.02.2020 р. у справі № 233/4252/18, від 02.10.2019 р. у справі № 301/1359/16-ц) вказував, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Позивачка, будучи непрацездатною, мала на день смерті сина право на одержання від нього утримання, а отже, має право на страхове відшкодування шкоди, завданої смертю її сина.

За змістом частини 3 ст. 1193 ЦК вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Держбюджет на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 05 червня 2023 року складав 6700 грн.

Відтак розмір страхового відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, що підлягає виплаті відповідачем позивачці складає 241200 грн. (6700 грн. х 36).

Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 1193 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1193 ЦК України та ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого враховується при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди завданої позивачці втратою сина.

Як встановлено постановою про закриття кримінального провадження від 07.12.2023 року, велосипедист ОСОБА_3 порушивши вимоги п.п. 29 (а), 6.7, 10.1 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожню обстановку у вигляді зустрічного транспортного засобу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, чим створив небезпеку водієві автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Апеляційний суд констатує, що ці обставини (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху) слід розцінювати як грубу необережність ОСОБА_3 , яка сприяла виникненню шкоди, що підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Позивачці ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушенням укладу їх життя, погіршенням її фінансового стану. Факт загибелі сина є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачки, оскільки людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням допущеної грубої необережності самим потерпілим, слід стягнути моральну шкоду з відповідача на користь потерпілої у розмірі 70000 грн.

Відтак відшкодуванню на користь позивачки підлягає стягненню 311200 грн. завданої втратою годувальника та 70000 грн. моральної шкоди, що не перевищує ліміт відповідальності відповідача згідно полісу ЕР210287339 за шкоду завдану життю та здоров`ю в розмірі 320000 грн.

З врахуванням наведеного рішення суду слід скасувати та задовольнити позов частково, - стягнути з ПАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_1 311200 грн. відшкодування завданої шкоди. В решті позову слід відмовити.

Позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відтак відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, які підлягали сплаті при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги на 97,25 % в сумі 7780 грн. (3112 грн. + 4668 грн.).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК).

Отже, вартість послуг адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

У позовній заяві позивачка зазначила, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які вона понесла та які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, складає 15124 грн. та надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат позивача.

Проте сторона позивача не надавала суду першої інстанції договір про надання правової допомоги адвокатом Гнідком С.І. (такий договір від 11.01.2024 року представник апелянтки Гнідко С.І. надав у суді апеляційної інстанції), а також не подала жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат позивачки на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 311200 грн. відшкодування завданої шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) 7780 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк