КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-о/947/624/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа:

ОСОБА_2 ,

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

11.10.2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення факту що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви, заявник стверджує, що ОСОБА_2 є його рідним батьком. Однак, через зазначення прізвища заявника у документі, який посвідчує його особу, як: « ОСОБА_3 », що є відмінним від прізвища батька: « ОСОБА_4 », він позбавлений можливості підтверджувати свої родинні відносини з батьком. Як вказує заявник, вказане обумовлено різним перекладом його прізвища з російської мови на українську під час видачі паспорту громадянина України.

Вказані обставини зумовили звернення заявника до суду з даною заявою.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху.

18.10.2024 року на виконання ухвали суду заявником надано заяву про усунення недоліків.

Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 14.10.2024 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні.

У відповідності до відповіді №843224 від 14.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

До судового засідання призначеного на 04.11.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак 01.11.2024 року до суду від заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про підтримання і задоволення заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у відповідності до наданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 травня 1980 року, у місті Одесі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , дані про якого у документі зазначені російською, а саме мовою оригіналу: « ОСОБА_5 ». Батьком даної особи зазначено відомості про особу російською мовою, а саме мовою оригіналу: « ОСОБА_6 ».

14.04.1997 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якому на сторінці 2 є переклад прізвища, ім`я та по батькові вказаної особи російською мовою, як: « ОСОБА_5 ». На сторінці 12 паспорту, наявна відмітка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

11.07.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якому на сторінці 2 є переклад прізвища, ім`я та по батькові вказаної особи російською мовою, як: « ОСОБА_6 ». На сторінці 12 паспорту, наявна відмітка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови N 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку вищевказаним доказам, судом встановлено, що прізвище ОСОБА_7 зазначене у документі, що посвідчує особу (паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 14.04.1997 року), як: « ОСОБА_3 », є відмінним від прізвища ОСОБА_8 , яке зазначене як: « ОСОБА_4 ».

Однак, судом встановлено, що прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 російською мовою, з якого здійснювався переклад прізвищ вказаних осіб українською мовою у правовстановлюючих документах (виданих на їх ім`я паспортів громадян України), зазначені однаково, як: « ОСОБА_3 ».

Крім того, приймаючи, що по батькові дитини визначається за іменем батька, судом встановлено, що по батькові заявника ОСОБА_1 відповідає імені ОСОБА_2 .

Додатково судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за однією самою адресою.

Одночасно судом враховується, що заінтересованою особою ОСОБА_2 подано до суду заяву про підтримання заявлених вимог про встановлення факту, що він є батьком - ОСОБА_1 .

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а останній його батьком відповідно, є встановленим, а різне написання прізвищ пов`язано з різним їх перекладом з російської мови на українську мови під час видачі паспортів громадян України.

Судом встановлено, що заявлений факт заявникові необхідно для підтвердження своїх родинних зв`язків з батьком, оскільки в інший спосіб заявник позбавлений можливості їх підтвердити.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При викладених обставинах, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315 ч.1, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а останній його батьком відповідно.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.11.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко