Провадження № 2/369/3657/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

за участю секретаря судового засідання Херенкової К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом та просила стягнути з відповідача відшкодування майнових втрат, яких вона зазнала внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення на суму 202 712 грн. 13 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 85 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 07 жовтня 2020 року приблизно о 12 год. 08 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Володимирській в с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області зі сторони автодорога «Київ-Бишів» в напрямку автодороги «Київ-Чоп».

Рухаючись у вказаному напрямку навпроти будинку АДРЕСА_1 відповідач проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Володимирська в межах нерегульованого переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритих переломів обох сідничних і лонних кісток зі зміщенням уламків, переломів крижових мас другого крижового хребця, тіла третього крижового хребця, а також гематом обличчя та кисті ліворуч, що в своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №197/Д від 13.11.2020 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після отримання тілесних ушкоджень в результаті вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди позивача було госпіталізовано та остання проходила лікування, у тому числі, у зв`язку із численними переломами остання не могла забезпечувати свою життєдіяльність та змушена була користуватись послугами доглядальниці. Діями відповідача спричинено позивачу фактичну матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 202 712 грн. 13 коп. матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 65 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2023 року скасовано та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з висновком експерта №197/Д від 13.11.2020 року в ОСОБА_1 мались: закритий перелом шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закриті переломи обох сідничних і лонних кісток зі зміщенням уламків, переломи крижових мас другого крижового хребця, тіла третього крижового хребця, гематоми обличчя та кисті ліворуч. 2. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін та за обставин, вказаних в описовій частині постанови. 3. Гематоми обличчя та кисті відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. 4. Переломи плечової кістки і тазу відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, оскільки для їх зрощення необхідний термін більше 21 дня.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності, виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19, від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, встановлених нормами ЦК України.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, статтями 128, 129 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Отже, позивач визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Він не позбавлений права на відшкодування такої шкоди у разі завершення кримінального провадження. Така позиція висловлена і у постанові Верховного Суду 03.02.2022 у справі №757/5974/19-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення в порядку цивільного судочинства для відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі статей 78-80 ЦПК України, крім належності, докази мають бути допустимим, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що внаслідок кримінального правопорушення їй було заподіяно матеріальну шкоду. На підтвердження заподіяної шкоди позивач надала чеки на загальну суму 14 169 грн. 13 коп., договір про надання послуг від 12 жовтня 2020 року, акт про надані послуги, рахунок на оплату компоненту ендопротезу плечового суглобу реверсного типу на суму 114 000 грн. Позивач вказує, що нею було сплачено 30 000 грн. за надання їй послуг доглядальниці. За здійснення комп`ютерної томографії позивач понесла витрати у розмірі 2 000 грн. та нею було придбано бандаж вартістю 553 грн.

Разом з тим, позивач, заявляючи вимоги про відшкодування їй майнової шкоди, не надала суду лікарських призначень на придбані нею ліки та доказів оплати нею послуг доглядальниці, доказів оплати КТ, бандажу.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 85 000 грн., яка виразилась в душевних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 .

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, виходячи із власного переконання, враховуючи факт завдання позивачу саме легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, поведінку відповідача та тривалість завданої позивачу моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності і справедливості, приходить до висновку про те, що сума у розмірі 15 000 грн. є достатньою для відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Керуючись ст. 23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України, ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Фінагеєва