СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3796/24
пр. № 2/759/2393/24
08 жовтня 2024 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Єросова І.Ю.,
при секретарі судових засідань Шило М.І.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
22.02.2024 р. адвокат Усатенко Д.А., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить скасувати (зняти) арешт з квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 11198616, зареєстрований 23.05.2011 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження - постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Левченко С.В. НОМЕР_1/16 від 20.05.2011 р. В обґрунтування позову вказує на отримання позивачем від приватного нотаріуса КМНО Ткаченка В.В. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 у зв`язку із накладенням на вказану квартиру арешту. Зазначає, що такий арешт накладено державним виконавцем незаконно, так як станом на 20.05.2011 р. особа ОСОБА_5 не був власником вищевказаної квартири. У позасудовому порядку позивач звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві із клопотанням про скасування арешту, однак йому було відмовлено, оскільки матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 не збереглися. Таким чином, наявність арешту на спадкове майно порушує право позивача як спадкоємця на оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, правом подачі відзиву не скористався.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караваєвою Л.А., 12.09.2008 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 придбали квартиру АДРЕСА_4 (1/3 частини - ОСОБА_6 , 2/3 частини - ОСОБА_4 )
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06.03.2023 р. Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №4600).
14.04.2024 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як спадкоємцями укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченком В.В. в реєстрі за №70. За яким 1/3 частка квартири АДРЕСА_4 переходить спадкоємцю ОСОБА_1
14.02.2024 р. постановою приватного нотаріуса Ткаченка В.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , у зв`язку з накладенням арешту на вказане спадкове майно.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на квартиру АДРЕСА_4 23.05.2011 р. за №11198616 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, на підставі постанови НОМЕР_1/16 від 20.05.2011 р. ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва. При чому, власником квартири зазначений ОСОБА_5 . Однак, відомості з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності - відсутні. Вищезазначене свідчить, що інформація про те, що ОСОБА_5 є власником спадкового майна - відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для подальшого обтяження майна позивача на даний час немає.
Постановою Верховного суду від 22.12.2021 року у справі N 645/6694/15-ц надано правову позицію згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується його право на отримання свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого останній позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємця, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту є законною та обґрунтованою.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 353 ЦПК України, суд
Скасувати арешт застосований державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва Левченко С.В. постановою 26640994/16 20.05.2011 р. і який зареєстрований 23.05.2011 року за №11198616 реєстратором: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження - квартира АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова