ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1344/24 Справа № 185/7546/23 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем від спільного життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно перебуває на повному утриманні матері та проживає разом з нею. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку сплати та розміру аліментів на її утримання.

Ураховуючи викладене, позивачка виклала вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 червня 2023 року та до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 виклав вимогу про скасування рішення в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 червня 2023 року та до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, ухваливши нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 червня 2023 року та до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтовувалась тим, що на даний час він офіційно не працює та має мінливий дохід. Суд не врахував, що на його утриманні перебуває ще одна дитина, на користь якої він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. Зазначає, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки у визначеному судом розмірі, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/10 частини його доходів.

Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі від спільного життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла трирічного віку.

Дитина постійно перебуває на повному утриманні матері та проживає разом з нею. Відповідач відмовляється від сплати аліментів на утримання позивача як матері дитини.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення № 567 від 01 червня 2023 року позивачка отримує щомісячну допомогу при народженні дини у розмірі 860,00 грн.

Відповідач, з його слів, працює на підприємстві «СНЕК» засипником і має щомісячну заробітну плату в розмірі 9 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, але добровільно такої допомоги не надає.

Однак, суд апеляційної інстанції у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом частин першої, другої, четвертої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина четверта статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини можливості чоловіка надавати таку допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка та її малолітня донька проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) щомісячно, є особою працездатного віку, не надав суду доказів, що він не має можливості надавати допомогу на утримання позивачки, та має обов`язок щодо сплати аліментів її утримання.

У зв`язку із наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми закону, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, але визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції не повністю встановив обставини, що мають значення у справі.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо неспроможності апелянта сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що малолітня донька сторін у справі проживає з позивачкою, що не заперечує відповідач. Позивачка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

В свою чергу за змістом статті 202 СК України, статей 12, 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок довести матеріальну можливість сплачувати таку допомогу відповідачем.

Однак, позивачка не надала жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), в матеріалах справи відсутні відомості щодо працевлаштування відповідача та розміру його середньомісячного доходу.

Отже, висновок суду про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному позивачкою розмірі не ґрунтується на достатніх та допустимих доказах.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами того факту, що він не має матеріальної можливості надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення малолітньою дитиною віку трьох років зважаючи на те, що він є працездатною особою.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням матеріального стану відповідача, знаходження його у працездатному віці, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, а не в розмірі 1/4 частини заробітку, визначеному судом першої інстанції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині частково заслуговують на увагу.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи, та враховуючи інтереси неповнолітньої доньки позивачки та відповідача, який має забезпечувати позивачку до досягнення їх донькою трирічного віку, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтованим буде стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 06 червня 2023 року та до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а тому рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року в частині розміру стягнення аліментів підлягає зміні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,40 грн необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року в частині розміру стягнення аліментів змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 червня 2023 року та до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 610,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року.

Судді: