Житомирський апеляційний суд
Справа №289/194/24 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Коломієць О.С. Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 289/194/24 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Мельник О.В. у м. Радомишлі

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1090-4632 від 24.09.2022 у розмірі 15500,00 грн та судові витрати.

В обгрунтування позову зазначено, що 24.09.2022 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1090-4632. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 3100,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі. У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 28.12.2023 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 30783,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом 3100,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 27683,00 грн. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості ОСОБА_3 за нарахованими процентами у сумі 15 283,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 500,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просив стягнути не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме:- прострочену заборгованість за кредитом - 3 100,00 гривень;- прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 12 400,00 гривень, що разом становить 15 500,00 грн. Оскільки у добровільному порядку кошти не повернуті, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», , заборгованість за кредитним договором № 1090-4632 від 24.09.2022 в сумі 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок і витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник зазначає, що позовна заява із додатками не містять підтверджень, що саме цей текст кредитного договору разом із копією Правил надання споживчих кредитів та іншими документами розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання скаржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості.Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (товариства).Враховуючи зазначене, а також те, що надані позивачем Кредитний договір разом із копією Правил надання споживчих кредитів розміщені на офіційному сайті: creditkasa.com.ua не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладення з кредитного договору, нарахування відсотків позивачем необгрунтовано та не підтверджено документально, тому вважає що правові підстави для стягнення вказаної в позові суми відсутні. Крім того, позивачем порушено вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В свою чергу, згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6 Договору) в строк договору (згідно п. 4.8 Договору), що погоджений між сторонами.Твердження представника Відповідача, що договором передбачено нарахування неправомірно великої суми за договором відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони відповідача та його представника, оскільки, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.09.2022ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1090-4632 (а.с.9-14).

Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 3100,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (а.с.15-21).

Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов договору №1090-4632 від 24.09.2022 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 3100,00 грн (а.с.26).

Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором встановлювалося два типи періоду заборгованості - активний у період з 24.09.2022 року по 07.10.2022 року, та прострочений у період з 08.10.2022 року по 20.07.2023 року. Заборгованість становить 30783,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом 3100,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 27683,00 грн (а.с.27-29).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно умов договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 3100,00 грн. на 300 календарних днів; базовий період - 14 днів; стандартна % ставка - 3,00% в день; реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає 1 139 965,00%. Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надсилається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. При цьому, своїм підписом у Паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, яка становить 31 000 грн. Отже, підписавши Паспорт споживчого кредиту про ознайомлення із умовами кредитування, відповідач погодився з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.33 зворот).Згідно з розрахунком заборгованості відповідача, станом на 28.12.2023 року складає 30783,00 грн., з них: 3100,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 27683,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 27-29). Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1090-4632 від 24 вересня 2022 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А610» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 14)

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 24 вересня 2022 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало ОСОБА_3 суму кредиту 3100,00 грн., а останній зобов`язувався повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 21 липня 2023 року (а.с. 10 зворот).

За довідкою про перерахування суми кредиту №1090-4632 від 24.09.2022 року ОСОБА_3 перераховано грошові кошти у розмірі 3100,00 грн (а.с.26).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 4.6. вищевказаного кредитного Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.5.5 цього Договору, користується програмами лояльності Кредитодавця та сплачує проценти за користування Кредитом за наступною ставкою: Пільгова процентна ставка становить 2,50% (дві цілих, п?ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що Позичальнику протягом першого Базового періоду надана можливість сплати процентів за користуванням Кредитом за Пільгової процентною ставкою. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 2.50 %, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням Кредитом за Пільгової процентною ставкою цимДоговором не передбачена (не була надана Позичальнику). Знижена процентна ставка становить 2.50 % (дві цілих, п?ятдесят сотих відсотки (-1в)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

Заявлений строк користування кредитом, який складає 14 днів і нараховані за цей період проценти в сумі 1085 грн (3100 грн * 2,5 %)) *14 днів), на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п. 2.3 кредитного договору від 24.09.2022 року № 1090-4632 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 21 липня 2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Апеляційний суд наголошує, що заявлений строк користування кредитом не є строком кредитування, оскільки відповідно до п. 2. 4 та п. 4. 8 Договору такі строки є різними. Заявлений строк є строком, протягом якого, як погодили сторони, може бути використане право користування кредитом за зниженою (2,50%) та/або пільговою (0,01%) ставкою і триває з дати видачі кредиту 24 вересня 2022 року до 07 жовтня 2022 року, натомість строк кредитування це строк на який надається кредит та триває з моменту нарахування кредитних коштів до 21 липня 2023 року.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 24 вересня 2022 року по 21 липня 2023 року за користування кредитними коштами.

Станом на 28.12.2023 заборгованість ОСОБА_3 становила 30783,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом 3100,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 27683,00 грн. Разом з тим, застосувавши до боржника Програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» частково списало заборгованість ОСОБА_3 за нарахованими процентами у сумі 15 283,00 гривень.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість за кредитним договором, боржником не надано.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача прострочену заборгованість за кредитом - 3 100,00 гривень;- прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 12 400,00 гривень, що разом становить 15 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не заслуговують на увагу, як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року (справа№732/670/19), від 12 січня 2021 року (справа №524/5556/19), від 31 серпня 2022 року (справа №280/4456/20), від 09 лютого 2023 року (справа №640/7029/19).

Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання останній не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування відсотків позивачем колегія суду не бере до уваги, оскільки вони прямо передбачені договором, погоджені сторонами та розмір їх нарахування підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки скаржник помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору, та компенсацію (штраф, пеню) за невиконання зобов`язання за договором.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на відповідача.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді