ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3182/21

Провадження № 22-ц/4820/1558/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнта І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: відповідачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року (суддя Сагайдак І. М., повне судове рішення складено 01 липня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

02 листопада 2021 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що з 1999 року по 2013 рік його батьки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в належному батькові будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився він. Оскільки батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька в актовий запис про народження були внесені зі слів матері ОСОБА_6 і його батьком зазначено ОСОБА_6 . Зі слів матері дізнався, що батько ОСОБА_7 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, тому вони за спільною згодою із ОСОБА_7 вирішили не записувати його як батька в актовому записі про народження. З народження він постійно проживав разом із матір`ю ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7 , який завжди відносився до нього як батько до сина, турбувався про нього та матеріально забезпечував. У 2013 році він з матір`ю та сестрою переїхали проживати у с. Вишнопіль, де з ними періодично проживав також і ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Він є сином ОСОБА_7 і відповідно спадкоємцем першої черги за законом, вчасно подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для оформлення спадщини потрібно підтвердити родинні відносини з померлим. Відповідачі, які є спадкоємцями інших черг, не визнають його право на спадкування.

Тому позивач просив встановити факт батьківства ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно нього.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року позов задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_3 . Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що предметом доказування у справі є встановлення походження дитини від певної особи. Єдиним методом встановлення батьківства стосовно конкретної дитини є тест ДНК. Підставою для категоричного висновку про визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Проведення такої експертизи є обов`язковим у зазначеній категорії справ, але вона не була проведена. У зв`язку з неявкою брата до експертної установи, вважає, що могла бути призначена посмертна судово-медична молекулярно-генетична експертиза і відповідно ексгумація з метою відібрання експериментальних зразків.

У відзиві ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно установив, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2001 року матір`ю ОСОБА_3 записана ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_6 .

За інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України від 25 серпня 2021 року відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18 лютого 2021 року виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

На день смерті ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області № 766 від 21 березня 2021 року.

Згідно з довідкою Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області № 1829 від 27 серпня 2021 року ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 1999 року по 2013 рік ОСОБА_7 проживав за вказаною адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , яка була зареєстрована за цією ж адресою, співмешканкою ОСОБА_6 та дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживали за вказаною адресою без реєстрації, та вели спільне господарство. Після розлучення із співмешканкою ОСОБА_6 ОСОБА_7 спілкувався та допомагав матеріально у навчанні ОСОБА_3 , якого вважав своїм сином.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 увійшла земельна ділянка площею 2,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:023:0026, яка розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та належала ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2008 року.

Відповідачка ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_7 , а відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є племінницями ОСОБА_7 (доньки його рідного брата ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

20 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_7 . Старокостянтинівська державна нотаріальна контора завела спадкову справу № 169/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 . У той же день ОСОБА_10 , який є рідним братом ОСОБА_7 , подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_4

27 липня 2021 року позивач ОСОБА_3 також подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 .

Крім того, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 10 серпня 2021 року до нотаріальної контори звернулася сестра померлого ОСОБА_1

25 серпня 2021 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т. В. відмовила ОСОБА_3 в оформленні спадкових прав за законом на належну ОСОБА_7 земельну ділянку через відсутність документального підтвердження, що ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_3 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності факту батьківства і наявності правових підстав для його встановлення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до пунктів 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_7 та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано керувався нормами КпШС України, оскільки син ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі статті 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

На підтвердження позовних вимог позивач надав: фотокартки, на яких зображений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3 у різні періоди життя останнього, а також мати ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , а зображення на цих фотокартках зроблені в с. Коржівка за місцем проживання ОСОБА_7 , що підтвердила у суді ОСОБА_4 ; довідку Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області № 1829 від 27 серпня 2021 року, за змістом якої ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1999 року по 2013 рік проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_6 та дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживали за вказаною адресою без реєстрації, та вели спільне господарство. Після розлучення із співмешканкою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спілкувався та допомагав матеріально у навчанні ОСОБА_3 , якого вважав своїм сином.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили у суді першої інстанції факт спільного проживання ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у с. Коржівка у період з 1999 по 2013 роки та народження у них у 2001 році сина ОСОБА_13 , у 2005 році доньки ОСОБА_9 та визнання ОСОБА_7 після припинення спільного проживання сина, спілкування з ним і надання матеріальної допомоги.

Свідок ОСОБА_11 показала також, що за життя ОСОБА_7 його сестри і брат визнавали і його дітей, бували разом на сімейних святах, повідомили ОСОБА_3 про смерть батька, а сестра померлого ОСОБА_14 передала позивачу автомобіль та документи на земельну ділянку, належні ОСОБА_7 , для оформлення спадщини.

Показання вказаних свідків є послідовними та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Свідок ОСОБА_14 у суді показала, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не проживали разом і брат за життя не визнавав себе батьком позивача. Проте не заперечувала того, що після смерті брата передала ОСОБА_3 автомобіль та документи на земельну ділянку, належні ОСОБА_7 .

Проте ці показання суд не взяв до уваги, вважаючи їх нелогічними, суперечливими і такими, що спростовуються іншими доказами у справі.

Інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачі не надали.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції, оцінивши всі докази в їх сукупності, на підставі статті 89 ЦПК України обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність факту батьківства ОСОБА_7 щодо сина ОСОБА_3 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2022 року у справі була призначена судово-генетична експертиза. На вирішення експертизи було поставлено питання чи наявна кровна спорідненість по лінії батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є рідним братом ОСОБА_7 ?

Проте ОСОБА_10 (рідний брат померлого ОСОБА_7 ), будучи повідомленим про необхідність з`явитися до експертної установи, двічі не з`явився до експертної установи для відбору експериментальних зразків.

У зв`язку з чим Вінницький науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України 31 жовтня 2022 року повідомив про неможливість проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про можливість встановлення факту батьківства лише за умови проведення у справі судово-генетичної експертизи не заслуговують на увагу.

В силу частини 1 і 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 і 2 статті 77 ЦПК України).

За змістом частини 1 і 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 2 статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачка ОСОБА_1 , зазначаючи про можливість проведення у справі посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, з клопотанням про її призначення на підтвердження своїх заперечень не зверталася.

Позивач пояснив, що не клопотав про призначення такої експертизи через небажання проведення ексгумації для відібрання експериментальних зразків з релігійних переконань.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта