ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар:Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 січня 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котової Яни Михайлівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.03.2020р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, усунуті перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набуло законної сили 02.12.2020р. на його виконання виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання до Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції та на теперішній час перебуває на виконанні у державного виконавця Котової Я.М.

Боржник ОСОБА_1 10.11.2021р. звернулась у суд із скаргою,в якій просить визнати дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції КотовоїЯ.М. при виконанні виконавчого провадження №67094856 з примусового виконання виконавчого листа від 30.08.2021р. з цивільної справи №953/23116/19,виданого Київським районним судом м.Харкова про усунення перешкоду користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними;сувати акт державного виконавця Котової Я.М., складений 02.11.2021 за результатами примусового вселення ОСОБА_2 ; зобоз`язати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котової Я.М. закінчити виконавче провадження № 67094856 з примусового виконання виконавчого листа від 30.08.2021р. з цивільної справи № 953/23116/19,виданого Київським районним судом м.Харкова про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі добровільного виконання рішення Боржником до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 14 січня 2022 року Скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано неправомірним акт старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котової Яни Михайлівни від 02.11.2021р. по примусовому виконанню виконавчого листа виданого 30.01.2021р. Київським районним судом м.Харкова про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язано державного виконавця Котову Яну Михайлівну усунути порушення. В решті скарги відмовлено.

З апеляційною скаргою на вказану ухвалу звернулась ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що ОСОБА_1 вважає ухвалу в частині відмови у задоволенні вимог про скасування акту від 02.11.2021 , зобов`язання державного виконавця усунути порушення - незаконною та необґрунтованою .

ОСОБА_1 зазначає, що рішення нею виконано добровільно , вказана обставина підтверджується відеозаписом згідно якого ОСОБА_2 вільно пересувається по подвір`ю житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про вільний його доступ до домоволодіння. Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що їй невідомо з яких підстав ОСОБА_2 не вселяється до будинку за власною волею та вказує на те що вона несе відповідальність у вигляді накладення на неї фінансових санкцій у зв`язку із вказаними обставинами.

Скаржник посилається на те , що вона надала стягувану ключі від домоволодіння, та крім іншого повідомляла державного виконавця після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження , що вона не вчиняла жодних перешкод ОСОБА_2 у користуванні власністю, тому вважає , що рішення було нею виконано ще до відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог. Та ухвалити нову , якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Також ухвалу оскаржив Київський відділ державної виконавчої служби у міста Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

Скарга мотивована тим, що дії державного виконавця є правомірними , виконавець не чинив перешкод у ознайомленні ОСОБА_1 із актом державного виконавця від 02.11.2021 та із матеріалами виконавчого провадження. Дії виконавця були спрямовані на виконання рішення .

Виконання судового рішення полягає у вчиненні дій , повноваженнями на які наділений виконавець в рамках виконавчого провадження , керуючись резолютивною частиною виконавчого листа №953/23116/19 . А саме усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за а адресою АДРЕСА_1 .

Проте 02.11.2021 за результатами виїзду за вказаною адресою виконавцем було складено акт , що визнаний оскаржуваною ухвалою неправомірним, оскільки боржник не надав ключі від житлового приміщення стягувану , що є перешкодою для проживання у зазначеному приміщенні.

Апелянт просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 січня 2022 року , та ухвалити нову , про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла слідуючого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець наділений повноваженнями, щодо виїзду на місце виконання рішення суду, складання відповідного акту по виконавчому провадженню, що і було ним зроблено. Однак сам акт від 02.11.2021р. не відповідає вимогам закону, внаслідок чого є неправомірним. Зазначені судом порушення при складанні відповідного акту за наслідками перевірки виконання рішення суду, підлягають усуненню.

При цьому, боржник вказує , що нею було виконано рішення ще до відкриття виконавчого провадження . Проте вказані обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи , у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про те, що складення державним виконавцем 02.11.2021 Акту, було вірним, але сам акт винесений із порушенням норм законодавства .

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судовим розглядом встановлено,що до Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист №953/23116/19 виданий 30.08.2021 Київським районним судом м.Харкова.

11.10.2021 старшим державним виконавцем відділу Котовою Я.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67094856 по виконанню виконавчого листа про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

21.10.2021до відділу надійшла заява боржника, в якій вона зазначила, що ключі у стягувача не відбирала, замки у будинку не змінювала 10 років. Таким чином боржник повідомила державну виконавчу службу про добровільне виконання рішення.

02.11.2021старшим державним виконавцем відділу Котовою Я.М. за участю стягувача ОСОБА_2 було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами виїзду складений акт.

Відповідно до акту від 02.11.2021р. державним виконавцем Котовою Я.М. при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 30.08.2021р. Київським районним судом м.Харкова про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності головного державного виконавця Ботмана Павла Дмитровича, державного виконавця Калініченко Віталія Володимировича, за участю стягувача ОСОБА_2 встановлено, що за результатами виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено , що боржник відмовляється надавати ключі від житлового будинку стягувачу, а саме від другої двері мотивуючи це відсутністю ключа.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) та положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наведені норми закону дають підстави для висновку про те, що із відкриттям виконавчого провадження, тобто винесенням відповідної постанови, розпочинається примусове виконання судового рішення, при цьому боржнику дається час для виконання рішення суду самостійно, а у разі невиконання такого виконавець виконує його примусово.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Використовуючи своє право на звернення в суд зі скаргою та вважаючи дії державного виконавця неправомірними, боржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення відповідних постанов та складання Акту, яку фактично обґрунтовує порушенням, на її думку, державним виконавцем порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії та стверджує про добровільне виконання нею рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів виходить з того, що ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Про таке старший державний виконавець Київського районного ВДВС у міста Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) Котова Я.М. вказала у своїй постанові від 11.10.2021, зазначивши про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно частини 1 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 - 3 ст. 63 Закону).

Порядок виконання рішення про вселення стягувача визначено ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вже зазначалось вище та вбачається з доводів апеляційної скарги, апелянт стверджує, що з метою виконання рішення суду та встановлення такого факту, нею було направлено заяву до виконавчої служби із інформацією про добровільне виконання рішення суду. Державний виконавець з метою перевірки виконання рішення прибула 02.11.2021 за місцем проживання боржника, де встановивши що усунення перешкод стягувачу ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком, шляхом його вселення не відбулось, склала відповідний акт, у зв`язку із ненаданням боржником ключів від других дверей будинку стягувачу.

Тож, обґрунтованим є висновок місцевого суду про допущення порушень при складанні самого акту, оскільки Акт від 02.11.2021 складений без зазначення в ньому підстави його складення, акт підписаний лише державним виконавцем та стягувачем, не зазначено кількість його примірників та кому ці примірники надані, не вручено боржнику копію акта у день його складання та не роз`яснено право щодо можливості його оскарження.

Враховуючи наведене, вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування акту від 02.11.2021, є підставними, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню в частині зобов`язання державного виконавця усунути порушення акту. Оскільки , державний виконавець у своїй діяльності керується Законом України «Про виконавче провадження» , тому у суду відсутні повноваження щодо зобов`язання останнього на вчинення певних дій.

Крім цього ухвала підлягає скасуванню в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимоги щодо скасування акту державного виконавця Котової Я.М., складеного 02.11.2021 , з вищевикладених мотивів.

Наведені в апеляційній скарзі Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хрків) доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення скарги в частині визнання неправомірним акту державного виконавця від 02.11.2021 є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3-4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 14 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимоги про скасування Акту державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Котової Я.М., складеного 02.11.2021 та щодо зобов`язання державного виконавця Котової Я.М. усунути порушення вказаного акту скасувати.

Скасувати Акт державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Котової Я.М., складений 02.11.2021.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді А.І.Дорош

О.А. Лобов