Справа №165/578/24
Провадження 2-н/165/132/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., вивчивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Як вбачається з відомостей Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській області від 16 лютого 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться.

Відтак, з отриманої судом інформації неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_2 .

Згідно із ч.9 ст.165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Ураховуючи наведену норму в сукупності із положеннями ст.27 ЦПК України, слід дійти висновку, що адреса фактичного місця проживання боржника (відповідача) у процесуальному аспекті юридичного значення не має, оскільки за указаними нормами визначальним є саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування учасника процесу.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зважаючи на вищевикладене, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід відмовити.

Керуючись ч.9 ст. 165, ст.167 ЦПК України,-

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що у випадку відмови у видачі судового наказу, заявник має право звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом 2 ЦПК України, після усунення її недоліків, або звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис О.Р.Ференс-Піжук