Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/9657/15-ц
Провадження №2/552/75/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

18.10.2024 Київський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Чальцев Дмитро Вадимович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Грищенко Олег Володимирович,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та неустойки за договором оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення заборгованості та неустойки за договором оренди.

В позовній заяві зазначив, що 29 серпня 2013 року між позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який діяв як орендодавець, та ОСОБА_4 , який діяв як орендар, був укладений нотаріально посічений договір оренди легкового автомобіля марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Автомобіль, який є предметом оренди, належить позивачу на праві власності.

Строк договору оренди було визначено у 30 місяців, з 29.08.2013 року по 01.03.2016 року.

Розмір орендної плати за весь строк оренди складає 218880,00 грн. та вона обраховується з розрахунку 240 грн. за 1 день

На виконання вимог договору оренди позивач в той же день передав автомобіль ОСОБА_4 .

Однак орендар систематично порушував визначений договором порядок сплати орендних платежів, допускав прострочення у строках оплати.

Тому 18 листопада 2015 року позивач направив на його адресу письмове повідомлення про одностороннє розірвання договору оренди з вимогами про повернення автомобіля, сплату заборгованості з орендних платежів та неустойки.

Однак орендар заборгованість в добровільному порядку не погасив, автомобіль не повернув.

Тому позивач просив суд витребувати із володіння ОСОБА_4 автомобіль DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , та повернути його ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 35410,00 грн заборгованості за договором оренди автотранспортного засобу від 29 серпня 2013 року та 23040 грн. пені. Судові витрати також просив стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою (т. 1 а.с. 41).

Після відкриття провадження у справі ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 30 березня 2016 року провадження в справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування автомобіля DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , закрито у зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог (т. 1 а.с. 81).

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль (т. 1 а.с. 137-138).

У зустрічному позові ОСОБА_4 зазначив, що у серпні 2013 року він звернувся до ОСОБА_1 з проханням надати грошей в позику для придбання автомобіля. ОСОБА_1 запропонував, щоб він сам придбав автомобіль на своє ім`я та надав його в оренду, а після сплати боргу переоформить автомобіль на ОСОБА_4

29 серпня 2013 року ними був укладений договір оренди автомобіля DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , який позивач придбав за день до укладення даного договору.

В цей же день ОСОБА_1 написав розписку, відповідно до якої він зобов`язався після сплати ОСОБА_4 218880,00 грн. переоформити на нього право власності на автомобіль.

Таким чином, виходячи з вказаних обставин, між ними був укладений не договір оренди, а договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу, на підставі якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 у власність автомобіль, а ОСОБА_5 автомобіль прийняв та зобов`язався сплатити за нього грошову суму, визначену сторонами.

Вказаний договір оренди було вчинено з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені за договором оренди.

ОСОБА_4 виплати за автомобіль здійснювались регулярно. Усі затримки, які виникали по платежам, погоджувались з ОСОБА_1 .

Однак як з`ясувалось, пізніше позивач видав генеральну довіреність на автомобіль на іншу особу. А у грудні 2015 року невідомі особи забрали у нього автомобіль.

Тому ОСОБА_4 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 29 серпня 2013 року, та визнати за ОСОБА_4 право власності на вказаний автомобіль.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2017 року зустрічна позовна ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль прийнята до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення заборгованості та неустойки за договором оренди (т. 1 а.с. 155).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2018 року провадження у справі було зупинено до припинення перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України (т. 2 а.с. 73-74).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа №642/9657/15 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження, а провадження у справі відновлено.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 помер.

Вказана обставина підтверджується даними Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 08 листопада 2023 року №6, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.149-150).

У зв`язку з цим ухвалою суду від 16 лютого 2024 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_4 залучено ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 229).

Також ухвалою суду від 03 червня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, залучено ОСОБА_3 (т. 4 а.с.26).

Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори витребувано докази, а саме: копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 165).

Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Грищенка Олега Володимировича про передачу справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова (т. 4 а.с.5).

Також ухвалою суду від 19 квітня 2024 року у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області, витребувано докази, а саме довідку з інформацією про особу, за якою зареєстровано транспортний засіб: легковий автомобіль DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , у 2015 році мав державний номерний знак НОМЕР_1 . Якщо вказаний транспортний засіб зареєстровано не за ОСОБА_1 , витребувано копії документів, на підставі яких відбулася перереєстрація транспортного засобу за теперішнім власником (т. 4 а.с. 2).

Після залучення до участі у справі правонаступника відповідача позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив стягнути з спадкоємця ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 74839,73 грн., з яких заборгованість за договором 35410,00 грн., пеня 23040,00 грн., а також індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 16389,73 грн (т. 4 а.с. 32-33).

Інші заяви або клопотання учасниками справи суду не подавалися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Чальцева Д.В. представляти його інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Грищенко О.В. в судове засідання повторно не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому повторна неявка в судове засідання відповідача та його представника, незалежно від поважності причин неявки, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 серпня 2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , що діє як орендодавець, та ОСОБА_4 , що діє як орендар, укладений договір оренди автомобіля, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., зареєстрований в реєстрі за №3731 (надалі в тексті рішення договір оренди) (т. 1 а.с.7-8).

Як передбачено п. 1 вказаного договору, орендодавець передавав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування від орендодавця легковий автомобіль марки DAEWOO LANOS,червоного кольору, тип транспортного засобу СЕДАН В, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 499, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , котрий має реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в ВРЕР №3 ГУМВСУ Харків, 28.08.2013 року.

Відповідно до п. 3 договору оренди сторони оцінюють вищевказаний автомобіль в 218880 грн. 00 коп.

Як передбачено пунктом 7 договору оренди, строк оренди складає 30 місяців, з 29.08.2013 по 01.03.2016 року.

Відповідно до умов цього договору, плата за весь строк користування орендарем об`єкта оренди (автомобіля) встановлена у розмірі 218880 грн. 00 коп., а саме 240 грн. 00 коп. за один календарний день у наступному порядку: протягом одного календарного дня з дати підписання цього Договору оренди орендар сплачує оренду у розмірі 2400 грн. 00 коп. на умовах передоплати; через 10 (десять) днів з дати підписання цього Договору оренди орендар сплачує орендну плату за кожні наступні 10 (десять) днів оренди, що становить 2 400 грн. 00 коп. Сторони домовились, що сплата орендної плати проводиться кожної календарної неділі за наступною адресою: АДРЕСА_1 . Належним доказом сплати орендної плати орендарем є виданий орендодавцем платіжний документ, прибутковий касовий ордер (п. 6 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що фактично ним з ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу автомобіля з розстрочкою оплати.

Але вказане твердження не підтверджується жодними доказами у справі.

З договору оренди автомобіля від 29 серпня 2013 року вбачається, що нотаріусом сторонам було роз`яснено положення чинного законодавства щодо порядку укладення договорів оренди, підстав і наслідків визнання їх недійсними, зміст статей 203, 759-786, 798-805 Цивільного кодексу України. А сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень і суперечностей відносно умов цього договору.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки наявними у справі доказами не підтверджується, що сторони договору оренди насправді мали на меті укладення іншого договору, а не договору оренди, при розгляді справи суд керується положеннями чинного законодавства, які регулюють правовідносини, що виникають з договору оренди.

Вивчивши та дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають.

За відсутності доказів укладення сторонами договору, який передбачав би передачу вказаного автомобіля ОСОБА_4 у власність, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 як правонаступником ОСОБА_4 права власності на вказаний автомобіль.

Крім того, як встановлено судом, на даний час вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2024 року.

Вказана обставина підтверджується інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 03 травня 2024 року №31/32/6350-93 (т. 4 а.с.20).

Але до ОСОБА_3 позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль відповідачем ОСОБА_2 не пред`являлися, з клопотаннями про залучення його до участі у справі в якості співвідповідача вона не зверталась.

Та обставина, що не всі особи, які мають відповідати за зустрічними позовними вимогами залучені до участі у справі в якості співвідповідачів за зустрічним позовом, суд розцінює як ще одну підставі для відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення коштів з правонаступника ОСОБА_4 ОСОБА_2 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як підтверджується актом прийому-передачі предмета оренди (автомобіля) згідно з договором №3731 від 29 серпня 2013 року, який підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , орендодавцем переданий, а орендарем прийнятий автомобіль DAEWOO LANOS, червоного кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 499, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 9).

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язання за договором оренди виконав, автомобіль ОСОБА_4 передав.

Долученими до матеріалів справи копіями прибуткових касових ордерів підтверджується, що ОСОБА_4 за договором оренди автомобіля №3731 сплачено ОСОБА_1 орендних платежів в загальній сумі 160 430 грн. 00 коп.

Як підтверджується долученими до матеріалів справи прибутковими касовими ордерами, орендні платежі ОСОБА_4 сплачувались з порушенням порядку, встановленого договором оренди транспортного засобу, допускалося прострочення платежів (т. 1 а.с. 13-32).

Відповідно до п. 16 договору оренди якщо буде встановлено, що орендар порушує умови договору, несвоєчасно сплачує орендні платежі або не сплачує орендні платежі, орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку зі спливом 5-денного строку з моменту відправлення на поштову адресу орендаря письмового повідомлення про розірвання договору.

18.11.2015 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 письмове повідомлення про одностороннє розірвання з 23.11.2015 року договору оренди, з вимогами про повернення автомобіля, сплату заборгованості з орендних платежів та неустойки (т. 1 а.с. 33, 34).

Таким чином договір оренди є розірваним з 23 листопада 2015 року.

За період з дня укладення договору оренди і до його розірвання, тобто з 29.08.2013 року до 22.11.2015 року, що складає 816 днів, орендар мав сплатити орендну плату у загальній сумі 195 840 грн. 00 коп., із розрахунку:

240 грн. 00 коп. - 1 день орендної плати транспортного засобу;

816 днів фактичний термін дії договору оренди;

240 х 816 = 195 840 грн. 00 коп.

Як підтверджується залученими до матеріалів справи прибутковими касовими документами, відповідачем всього було сплачено 160 430 грн. 00 коп. орендної плати.

Таким чином, станом на 23.11.2015 року заборгованість відповідача з орендних платежів склала 35 410 грн. 00 коп. (195 840 грн. 00 коп. - 160 430 грн. 00 коп. = 35 410 грн. 00 коп.)

Пунктом 17 договору оренди сторонами було передбачено сплату неустойки у разі розірвання договору орендодавцем. При цьому передбачено, що неустойка визначається у розмірі орендної плати, яка залишилась до кінця терміну дії договору оренди, що згідно з наданим позивачем розрахунком становить 23040 грн. 00 коп., із розрахунку:

240 грн. 00 коп. - 1 день орендної плати транспортного засобу;

96 днів період з моменту дострокового розірвання договору до кінця терміну його дії, передбаченого п.7 договору оренди;

240 х 96 = 23 040 грн. 00 коп.

Таким чином загальний розмір заборгованості ОСОБА_4 за договором оренди на день його розірвання склав 58450,00 грн., з яких заборгованість за орендною платою - 35410 грн. 00 коп., неустойка - 23040 грн. 00 коп.

Як вже встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується даними спадкової справи №609П/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т. 2 а.с.177-204).

Як передбачено ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

В матеріалах спадкової справи відсутні докази звернення кредитора ОСОБА_1 з вимогами до спадкоємців ОСОБА_4 , поданого в порядку ст. 1281 ЦК України.

Також відсутні докази повідомлення спадкоємцями кредитора про видачу свідоцтва про право на спадщину.

В той же час, копія свідоцтва про право на спадщину наявна в матеріалах даної цивільної справи з 04 січня 2024 року.

Позивач та його представник були обізнані про відкриття спадкової справи та витребування її копії судом.

Тому, на переконання суду, у встановлений ч.3 ст. 1281 ЦК України строк кредитор спадкодавця мав можливість пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

На час розгляду справи позивачем доказів того, що він пред`являв вимоги до спадкоємця, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 5 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Крім того, згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Докази, з яких би вбачалось якою є вартість одержаного ОСОБА_2 у спадщину майна, до матеріалів справи також не додані.

Роздруківки з сайту AUTO.RIA, у яких зазначена вартість подібних автомобілів до автомобіля, одержаного ОСОБА_2 у спадщину, не є належним доказом вартості спадкового майна та містить значну різницю в цінах на такі автомобілі.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, враховуючи, що позивачем не надано доказів, з яких би вбачалось що він у порядку ст. 1281 ЦК України пред`явив вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 , а також враховуючи відсутність доказів вартості майна яке входило до спадщини, відповідності його вартості розміру боргу, за відшкодуванням якого позивач звернувся з даним позовом до суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за орендними платежами та пені, не підлягають задоволенню і вимоги поро стягнення 3% річних та інфляційних втрат позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні первісного і зустрічного позову, понесені сторонами витрати відшкодуванню їм не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та неустойки за договором оренди - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

третя особа - ОСОБА_3 , проживаючий: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне судове рішення виготовлено 28 жовтня 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова