ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7765/24 Справа № 201/190/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 14 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір № 2022/1_С/372-001967 про приєднання до правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних особі та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитний договір), які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-договір разом з «Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк», які викладені на банківському сайті https://www.ukrgasbank.com/private_card_ and current_accounts//cards/public/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На виконання умов договору, банком 14 липня 2022 року було відкрито субрахунок №2136.500301.980, що підтверджується у розділі договору.

За умовами укладеного кредитного договору відповідачу надано кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Крок на зустріч»»: строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 24 місяці, з 14 липня 2022 року по 13 липня 2024 року; порядок надання кредиту: безготівковий, шляхом перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 ; тип процентної ставки: фіксована; порядок сплати процентів: щомісячна; можлива сума кредиту 40281,01 грн.; процентна ставка: 29.99% річних; процентна ставка на прострочену заборгованість 48% річних.

Проте, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 11 грудня 2023 року у розмірі 44760,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (прострочена) - 40281,01 грн.; заборгованості по процентах (прострочена) - 4479,87 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 2022/І_С/372- 001967 від 14 липня 2022 року станом на 11 грудня 2023 року у розмірі 44760,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом (прострочена) - 40281,01 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) - 4479,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що в добровільному порядку боржник не повернув фактично отримані та використані надані грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача та наявності підстав для стягнення наявної заборгованості.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці правила розумів, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-договір про приєднання до умов та правил. Зазначає, що наданий розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту отримання кредитних коштів та користування ними, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

У відзиві на апеляційна скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 14 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір №2022/1_С/372-001967 про приєднання до правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитний договір), які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-договір разом з «Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних особі та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк», які викладені на банківському сайті https://www.ukrgasbank.com/private_card_ and current_accounts//cards/public/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На виконання умов договору, банком 14 липня 2022 року було відкрито субрахунок №2136.500301.980, що підтверджується у розділі договору.

У відповідності до п. 1.2.5. Правил Договір вважається укладеним, якщо Клієнт належним чином заповнив та підписав Заяву-Договір, а Банк прийняв таку Заяву-Договір без зауважень та відкрив рахунок.

Відповідно до п. 1.2.6. Правил датою укладення Договору відповідно до цих Правил є дата відкриття рахунку.

Відповідно до п.1.2.7. Правил у разі, якщо обраний Клієнтом і зазначений у Заяві-Договорі пакет передбачає отримання Клієнтом кредиту у формі дозволеного овердрафту, укладений відповідно до цих Правил Договір є одночасно договором банківського рахунку та кредитним договором у розумінні положень ЦК України (договором про споживчий кредит у розумінні положень Закону України «Про споживче кредитування»). У Заяві-Договорі зазначаються окремі істотні умови для кредитного договору як окремої складової частини Заяви-Договору. Датою кредитного договору є дата встановлення Банком ліміту дозволеного овердрафту на відповідному субрахунку Клієнта.

Згідно з підпунктом 1.3.1.3 пункту 1.3.1 Правил Банк у разі акцептування Клієнтом умов цих Правил, в залежності від обраного Клієнтом Продукту, зобов`язується на умовах укладеного з Клієнтом Договору надавати кредит у формі дозволеного овердрафту на карткові рахунки.

Пунктом 1.3.5 Правил передбачено, що Клієнт сплачує отримані банківські послуги на умовах, визначених укладеним Договором, та зобов`язується виконувати інші умови укладеного Договору

Відповідно до п. 2.1 Заяви-договору ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів та які розміщені на офіційному сайті Банку, є договором комплексного банківського обслуговування. Банк на підставі договору надає Клієнту послуги: щодо відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку, обслуговування за яким може здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу; надання кредиту шляхом встановлення ліміту овердрафту відповідно до Програми кредитування, вказаній у розділі 4 договору (п. 2.2 Заяви-договору).

Відповідно до розділу 4 Заяви-договору між сторонами укладено кредитний договір №2022/І_С/372-001967 (як окрему складову частину Заяви-договору) за програмою кредитування «Крок на зустріч»» на умовах: строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 24 місяці, з 14 липня 2022 року по 13 липня 2024 року; порядок надання кредиту: безготівковий, шляхом перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 ; тип процентної ставки: фіксована; порядок сплати процентів: щомісячна; можлива сума кредиту 40281,01 грн.; процентна ставка: 29.99% річних; процентна ставка на прострочену заборгованість 48% річних.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 11 грудня 2023 року у розмірі 44760,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (прострочена) - 40281,01 грн.; заборгованості по процентах (прострочена) - 4479,87 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд першої інстанції встановлено та не спростовано сторонами у справі, що 14 липня 2022 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був власноручно підписаний та укладений кредитний договір, тобто, публічна пропозиція укласти договір (оферта) та прийняття цієї пропозиції (акцепт) відбулися у повній відповідності до ч. 2 ст. 638 ЦК України.

Окрім того, слід звернути увагу, що між сторонами був укладений кредитний договір №2021/І_С/ 372-000258 від 09 лютого 2021 року, за яким відповідач отримав від позивача кредитні кошти в розмірі 40000,00 грн. та за яким мав кредитну заборгованість, яка була погашена станом на 14 липня 2022 року, а тому відповідач фактично визнає заборгованість, оскільки пунктом 4 Заяви-договору №2022/І_С/372-001967 від 14 липня 2022 року, який є предметом даної справи, передбачено, що кредит виданий з метою реструктуризації карткового кредиту.

Таким чином, при реструктуризації між сторонами кредитної заборгованості, укладено саме договір №2022/І_С/372-001967 від 14 липня 2022 року, а заборгованість перерахована на поточний рахунок, зазначений в п. 4 Заяви-договору.

Таким чином, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що відповідач визнав законне укладання Заяви-договору №2021/І_С/ 372-000258 від 09 лютого 2021 року, який був укладений в той же самій формі, що і Заява-договір №2022/І_С/372-001967 від 14 липня 2022 року.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь банку суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 44760,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (прострочена) - 40281,01 грн.; заборгованості по процентах (прострочена) - 4479,87 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні кошти не отримував та у кредитному договорі не встановлена сума встановленого ліміту дозволеного овердрафту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки умовами підписаного відповідачем кредитного договору передбачено ліміт дозволеного овердрафту у розмірі 40281,01 грн., а саме п. 4 Заяви-договору, що також підтверджується наданою випискою по рахунку відповідача.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на неправильність розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки скаржник не надав свого розрахунку заборгованості та не скористався свої правом на заявлення клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо встановлення правильності проведеного розрахунку заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці правила розумів, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-договір про приєднання до умов та правил, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи скаржником не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна