01.11.2024 Провадження по справі № 2/940/395/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 листопада 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

встановив:

ПАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 12885,04 гривень витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23.02.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.04.2021 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00740663 від 30.06.2020 року пригоди майнові інтереси власника автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , були застраховані в ПРАТ «Страхова група «ТАС», яке відповідно до страхового акту № 06599/51/921 від 04.03.2021 року виплатило страхувальнику 36238,15 гривень страхового відшкодування та невиплаченими залишилися 2170,78 гривень, тобто загальна сума страхового відшкодування становить 38408,93 гривень.

В свою чергу автомобіль Honda, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 , застрахований в ПРАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», яке відшкодувало позивачу понесені майнові витрати в зв`язку з настанням страхового випадку із застрахованим автомобілем Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 22943,89 гривень.

Таким чином невідшкодованими залишилися 15465,04 гривень, з яких відповідач добровільно сплатив 2580 гривень, а тому позивач просить в порядку регресу стягнути з ОСОБА_1 12885,04 гривень витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова група «ТАС» не прибув, до суду надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду.

Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка ОСОБА_1 вважається врученою 19.10.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 23.02.2021 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 , поблизу будинку №116 по проспекту Валерія Лобановського в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку у крайній лівій смузі руху, а також здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка також рухалась в зустрічному напрямку в крайній лівій смузі руху, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.04.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 30.04.2021 року (а.с. 4).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (копія акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 26.02.2021 року а с. 15-16, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу а.с. 11-12).

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00740663 від 30.06.2020 року пригоди майнові інтереси власника автомобіля Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , були застраховані в ПРАТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 5-10), яке відповідно до страхового акту № 06599/51/921 від 04.03.2021 року (а.с. 20) виплатило страхувальнику 36238,15 гривень страхового відшкодування, що підтверджується копією платіжного доручення № 165739 від 09.03.2021 року (а.с. 21) та невиплаченими залишилися 2170,78 гривень, тобто загальна сума страхового відшкодування становить 38408,93 гривень.

В свою чергу, згідно полісу № АР53728, діючому станом на 23.02.2021 року, автомобіль Honda, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 , застрахований в ПРАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (а.с. 22), яке відшкодувало позивачу понесені майнові витрати в зв`язку з настанням страхового випадку із застрахованим автомобілем Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 22943,89 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1616 від 11.05.2021 року (а.с. 23).

Таким чином різниця для відшкодування заподіяних збитків становить 15465,04 гривень, з яких відповідач добровільно сплатив 2580 гривень (копія платіжної інструкції № 284454231 від 30.11.2021 року а.с. 25).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зі змісту наведеної норми права вбачається, що право зворотної вимоги (регресу) це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов?язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі. Право зворотної вимоги до боржника виникає з моменту відшкодування потерпілому шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Крім того, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Аналізуючи зібрані по справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є вмотивованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 12885,04 гривень заподіяної внаслідок ДТП шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2684 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією № 5332 від 13.02.2023 року (а.с. 3), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Керуючись ст.ст. 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 993, 1166, 1191ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», , юридична адреса: 03117, м. Київ, проспект Перемоги, 65, р/р НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299, 12885 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 04 копійки витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович