Провадження № 6/522/540/24
УХВАЛА

25 вересня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 14744, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Сазоновою О.М. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

За результатами автоматичного розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чорнусі Ю.В.

Суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку, що зазначена заява підлягає передачі на розгляд іншому суду - на підставі наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Як зазначено у пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Разом з тим, згідно ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону, серед іншого, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Місце виконання судових рішень визначається ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", згідно ч.ч. 1-2 якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19).

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження № 67944775 відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем на виконання виконавчого напису № 14744 від 04.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" загальної суми заборгованості 50481,90 гривень, що виникла за кредитним договором № 0, укладеним в АТ «Укрсиббанк».

Згідно відповіді № 780528 з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо місцезнаходження майна боржника, його роботи, що унеможливлює визначення судом питання про виконання виконавчого напису нотаріуса саме на території Приморського району м. Одеси.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04), зазначив: «Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...)питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, та підлягає переданню до Київського районного суду м. Одеси для розгляду справи за підсудністю.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 31, 32, 260, 261, 352-355, 378, 442, 446 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи за за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - надіслати за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА