Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1183/24
Провадження № 2-з/483/20/2024
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

13 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, предметом якого є: стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики від 24 січня 2022 року суми основного боргу у розмірі 1100 євро, а також за кожен прострочений день незаконного використання коштів 3% пені в сумі 1159029 грн. 55 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 24 січня 2022 року в простій письмовій формі було укладено розписку за змістом якої він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 1100 євро строком до 31 липня 2022 року. У разі неповернення коштів у визначений строк, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити 3 відсотки пені за кожен прострочений день незаконного використання коштів. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, позивач просив стягнути з нього заборгованість за договором позики.

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 в межах вказаної вище справи подано заяву про забезпечення позову, якою він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 . Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, вивчивши обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може продати майно. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Штучне затягування розгляду справи, а також передумови створення позивачу перешкод у користуванні майном порушуватиме розумність строків розгляду справи, що негативно впливатиме на ефективність захисту прав позивача.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Частиною 8 ст. 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тобто, вирішуючи дане питання суд повинен враховувати інтереси всіх учасників процесу, в тому числі позивача і відповідача.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики.

Разом з тим, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач не надає жодних доказів належності відповідачу ОСОБА_2 будь якого рухомого та нерухомого майна.

Враховуючи викладене, а також, що позивач доказів існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду стосовно задоволення його вимог про стягнення боргу за договором позики не надав, дані про намагання ОСОБА_2 відчужити своє будь-яке майно у суду відсутні, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: