Провадження № 22-ц/801/1734/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуСправа № 127/31887/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Литвина С.С., позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Маліцького М.В., відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Олексюк Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маліцький Микола Володимирович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Вінницької міської ради про скасування державної реєстрації, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

Позов мотивований тим, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 15116 на житловий будинок за АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями, кожному. За ОСОБА_2 зареєстровано 3/5 частки житлового будинку господарськими будівлями. Відповідно до договору Дарування частини будинку від 03 серпня 2023 року ОСОБА_2 передав безоплатно у власність, подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дарунок 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Тобто на праві власності позивачу належить 4/5 вказаного житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_2 мав намір подарувати ОСОБА_1 частину належної йому земельної ділянки, однак постановою приватного нотаріуса № 428/02-31 від 04 жовтня 23 року відмовлено у посвідченні договору дарування частини земельної ділянки, по причині наявності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 045916 від 21 грудня 2009 року Вінницькою міською радою та додаток до нього, з яких вбачається 3 співвласники зазначеної ділянки, кадастровий номер :03:052:0136 і частка кожного зі співвласників не визначена.

Позивач зазначила, що оскільки частки співвласників земельної ділянки не визначено, укласти договір її купівлі-продажу одночасно з купівлею житлового будинку було неможливо. Проте з 03.08.2023 разом з придбанням 3/5 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 , наявності у власності 1/5 частини житлового будинку набула права спільної сумісної власності із ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 0:03:052:0136, а відповідно право спільної сумісної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 було припинено.

Провести розподіл земельної ділянки пропорційно розміру часток у власності на будинок, так як це визначеною діючою на час виокремлення первинних часток співвласників ст. 32 ЗК України ОСОБА_3 відмовилася.

На підставі викладеного вище позивач звернулась до суду та просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності: на земельну ділянку площею 0,0508 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:052:0136, здійснену на підставі рішення Вінницької міської ради №2023 від 04.07.2008 року, рішення Вінницької міської ради №2434 від 26.06.2009 року.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:052:0136, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, площа земельної ділянки 0.0508 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , становить 4/5 частки, розміром 0.04064 га та виділити її зі спільної сумісної власності.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:052:0136, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, площа земельної ділянки 0.0508 га, місце розташування АДРЕСА_1 , становить 1/5 частки, розміром 0.01016 га та виділити її зі спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частини земельної ділянки, розміром 0.04064 га. кадастровий номер: :03:052:0136, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, площа земельної ділянки 0.04064 га, місце розташування АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/5 частини земельної ділянки, кадастровий номер: :03:052:0136, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, площа земельної ділянки розміром 0.01016 га місце розташування: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Вінницької міської ради про скасування державної реєстрації, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Маліцький М.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що на переконання скаржника, право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:052:0136 перейшло до ОСОБА_1 у зв`язку із набуттям права власності на частину житлового будинку, розташованого на такій земельній ділянці, відповідно до договору дарування від 03 серпня 2023 року.

Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача Вінницької міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що на підставі Рішення Вінницької міської ради від 04.07.2008 №2023 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано земельні ділянки у власність, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 520 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 14.06.2007.

Згідно рішення Вінницької міської ради №2434 від 26.06.2009 у зв`язку із уточненням межі та площі земельної ділянки, враховуючи звернення громадян, внесено зміни в п.п. 1.12, 2.12 рішення міської ради від 04.07.2008 №2023 та викладено у новій редакції:

«1.12 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , площею 508 кв.м.

2.12 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 508 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд згідно з даними інвентаризації від 14.06.2017».

ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :03:052:0136. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98. З додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №045916 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки Є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 28.09.2002 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , та змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 26.09.2015 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення КП «ВМБТІ» №4193 від 04.07.2023 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 зареєстровано за:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 1/5 частці житлового будинку з господарськими будівлями кожному на підставі рішення Староміського районного народного суду м. Вінниця від 27 травня 1991;

ОСОБА_2 за 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями, на підставі рішення Староміського районного народного суду м. Вінниця від 27 травня 1991.

03.08.2023 на підставі договору дарування частини будинку посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим номером 4562 ОСОБА_2 передав безоплатно у власність подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дарунок 3/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

04.10.2023 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. винесена постанова №428/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З постанови вбачається, ОСОБА_1 відмовлено у посвідченні договору дарування частини земельної ділянки, площею 0,0508 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю в реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-якої інформації стосовно укладених співвласниками зазначеної земельної ділянки договорів про визначення часток або поділ цієї земельної ділянки, у зв`язку з чим неможливо визначити розмір частки дарувальника у праві власності на зазначену нерухомість.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0508 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:052:0136, яка здійснена на підставі рішення Вінницької міської ради № 2023 від 04.07.2008 року, рішення Вінницької міської ради № 2434 від 26.06.2009 року є необґрунтованою.

Щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності, суд зазначив, що позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання відповідачами її прав, свобод та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, а також неправильно обрано спосіб їх захисту.

Що стосується спірних правовідносин, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 2, 3 статті 3 Закону № 1952-ІV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності підлягає державній реєстрації.

У відповідності до п. 1 ч.3 ст. 10 вищевказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону, державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку.

Як встановлено в ході розгляду справи, відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:052:0136 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Доказів про державну реєстрацію речового права на спірну земельну ділянку та відомостей про прийняття державним реєстратором рішення щодо реєстрації речових прав та їх обтяжень матеріали справи також не містять.

Натомість, на підставі рішення Вінницької міської ради від 04.07.2008 № 2023 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано земельні ділянки у власність, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:052:0136, площею 520 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з даними матеріалів інвентаризації від 14.06.2007.

Відповідно до рішення Вінницької міської ради № 2434 від 26.06.2009 у зв`язку із уточненням межі та площі земельної ділянки, враховуючи звернення громадян, внесено зміни в п.п. 1.12, 2.12 рішення міської ради від 04.07.2008 №2023 та викладено у новій редакції:

«1.12 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , площею 508 кв.м.

2.12 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 508 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд згідно з даними інвентаризації від 14.06.2017».

При цьому, ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:052:0136. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 98. З додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 045916 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:052:0136 перейшло до ОСОБА_1 у зв`язку із набуттям права власності на частину житлового будинку, розташованого на такій земельній ділянці, відповідно до договору дарування від 03 серпня 2023 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана земельна ділянка продовжує перебувати у спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0508 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:052:0136 не підлягає задоволенню, оскільки для того немає жодних обґрунтованих підстав.

Статтею 355ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У частині першій статті 368 ЦК України зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).

Відповідно до ч. 2ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У частині першій та другій статті 370 ЦК України зазначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Рівність часток в праві спільної сумісної власності презюмується (ст. 370, ст. 372 ЦК України) і не потребує додаткового затвердження судовим рішенням.

Розмір належних часток у спільному майні, а саме земельної ділянки, на даний час не визначений, право позивача ОСОБА_1 на належність їй спірного майна на праві спільної сумісної власності ніким не оспорюється, останнє визнається та документально підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, перешкоди у здійсненні права власності з боку відповідачів не чиняться.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, з огляду на відсутність порушення, невизнання чи оспорювання права спільної сумісної власності позивача, з урахуванням сутності права спільної сумісної власності, дійшов правильного висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту та відмовив у задоволенні позову.

Згідно з нормами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що, розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маліцького Миколи Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та виготовлено 30 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук