Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2303/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в c. Мала Копаня померла мати позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.05.2006 р. серії НОМЕР_1 . На день смерті ОСОБА_6 проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 . Згідно довідки старости округу с. Мала Копаня від 02.04.2024 р. №20.6-07/53 з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею проживала її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері позивачки на майно, що їй належало відкрилася спадщина. Згідно наявної копії державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №032211 від 10.01.2002 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49 ОСОБА_6 належали дві земельні ділянки загальною площею 0,31 га на території Малокопанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також позивачці вдалося віднайти копію сертифіката який посвідчує право на земельну частку (пай) серії ЗК №0127673 від 28.09.2000 р. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця ОСОБА_7 , її дочки: ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Прийняла спадщину тільки позивачка, так як проживала на час смерті з спадкодавцем, однак при зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом позивачці було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 04.04.2024 р. №141/01-16, ЗГІДНО якого відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Сторони та третя особа будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

Позивачка подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі подали до суду письмові заяви про визнання вимог позивачки та розгляд справи у їх відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено наступне.

15.05.2006 p. в c. Мала Копаня померла мати позивачки та відповідачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.05.2006 р. серії НОМЕР_1 .

На день смерті ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої входить:

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське», розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, надане згідно Сертифіката на земельну частку (пай) серії ЗК №0127673, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17540;

- земельні ділянки площею 0,31 гектара на території Малокопанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій на підставі Державного акта серії ІІ-ЗК №032211, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49 від 10.01.2002 p.

Заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишила, а тому спадкування проводилось в порядку спадкування за законом.

Після смерті матері позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, - дочка померлої, прийняла спадщину, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем на день її смерті, що стверджується довідкою старости округу с. Мала Копаня від 02.04.2024 р. №20.6-07/53.

Інші спадкоємці першої черги дочки померлої та відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спадщину не прийняли та не заперечують проти визнання права власності на майно та майнові права за позивачкою.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину на сдкове майно та майнові права, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом позивачку було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачці рекомендовано звернутися до суду з даного питання, про що державним нотаріусом видано лист-відмову від від 04.04.2024 р. №141/01-16 .

Отримати дублікати правовстановлюючих документів спадкоємець не може, оскільки за їх видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1266, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 :

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське», розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, надане згідно Сертифіката на земельну частку (пай) серії ЗК №0127673, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17540;

- право власності на земельні ділянки площею 0,31 гектара на території Малокопанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене Державним актом серії ІІ-ЗК №032211, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49 від 10.01.2002 р.,

в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27.05.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко