Провадження № 2/369/168/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Мельник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/15610/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в порядку суброгації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 20 червня 2019 року позивач здійсним перейменування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС».

Між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «Роял-Фуд» 09 грудня 2016 року укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 144001а6юб, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпоряджанням наземним транспортним засобом автомобілем марки Isuzu NLR 85L, державний номер НОМЕР_1 . 07 листопада 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю транспортного засобу Isuzu NLR 85L, державний номер НОМЕР_1 та Ford Kuga, державний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2017 року у справі № 369/12629/17 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України за фактом вищевказаної ДТП.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 244 082,26 грн. Ринкова вартість автомобіля становила 82 000,00 грн. За таких обставин сума страхового відшкодування складає 289 684,93 грн. Страховик у передбачений законом спосіб склав страховий акт та виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 289 684,93 грн, тобто виконав покладені на нього обов`язки за договором страхування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на час ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 100 000,00 грн, розмір франшизи 1 000,00 грн.

За таких обставин сума, яка не покривається страховим відшкодуванням, становить 190 684,93 грн, яка підлягає стягненню з особи, яка заподіяла шкоду.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 190 684,93 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 10 грудня 2020 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

У березні 2021 року суд отримав відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, в обґрунтування якого остання посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки про події настання ДТП позивач дізнався 07 листопада 2017 року. Також відповідач вважає необґрунтованим розмір матеріальної шкоди, наголошуючи на тому, що характер пошкоджень свідчить про достатність суми страхового відшкодування для оплати відновлювального ремонту автомобіля. Відповідач наголошує, що не була присутня під час огляду автомобіля потерпілого, тому складений за результатами огляду транспортного засобу акт не є достовірним. Також відповідач наголошує на відсутності доказів проведення аукціону та суми реалізації знищеного автомобіля. Крім того, зважаючи на інший звіт про оцінку транспортного засобу, відповідач наполягає на тому, що сума страхового відшкодування щонайбільше може становити 45 099,94 грн. За таких обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити за умови застосування позовної давності.

У відповіді на відзив ПрАТ «СК «АРКС» зазначає, що затримка подання позову була викликана відсутністю можливості представника позивача у доступі до всіх матеріалів страхової справи, які були необхідні для подачі позовної заяви, оскільки на території України з березня 2020 року були запровадженні карантинні заходи. Розмір шкоди на переконання позивача встановлений компетентною особою належним чином, на відміну від поверхневого огляду правоохоронних органів. Також позивач заперечує обов`язкову присутність відповідача під час огляду транспортного засобу з огляду на диспозитивність закону в цій частині. Крім того, позивач просить суд поновити строк для подання цієї позовної заяви.

У квітні 2021 року відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягає на тому, що позивач пропустив строк подання відповіді на відзив, а також звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Посилання на обставини непереборної сили відповідач спростовує тим, що додатки до відзиву виготовлені 07 жовтня 2020 року. Відповідач зауважує, що разом з позовом позивач не надав заяву про поновлення строку позовної давності, а також вважає, що відсутні підстави для поновлення такого строку. ОСОБА_1 продовжує не погоджуватися зі звітом про оцінку транспортного засобу, зауважуючи, що її позбавили можливості бути присутньою та висловити заперечення з цього приводу. Просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2021 року № 282 на підставі рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосудді від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_3 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення з посади судді, відсторонення судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О.

Ухвалою від 14 березня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче засідання, призначив справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав разом з позовом заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що відповідно до листа ГУ статистики у м. Києві від 15 липня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування 20 червня 2019 року змінило назву на ПрАТ «СК «АРКС»

За змістом договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 09 грудня 2016 року № 144001а6юб, укладеного між ТОВ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «Роял-Фуд», застраховано цивільно-правову відповідальність «ТОВ «Роял-Фуд» як власника транспортних засобів. Загальна страхова сума складає 2 150 000,00 грн. Франшиза застосовується згідно з кожним стразовим випадком окремо.

Договір укладений на підставі заяви-анкети на страхування від 09 грудня 2016 року. Згідно з переліком транспортних засобів у додатку до заяви застрахований також був транспортний засіб Isuzu NLR 85L, державний номер НОМЕР_1 .

07 листопада 2017 року о 13 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Kuga, д/н НОМЕР_2 , по вул. Магістральна в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, проявила неуважність, не врахувала дорожньої обстановки, при перестроюванні не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустила зіткнення з автомобілем Isuzu, д/н НОМЕР_1 , який рухався позаду у попутному напрямку, в наслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою від 20 листопада 2017 року у справі № 369/12629/17 Києво-Святошинський районний суд Київської області визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, визначеного статтею 124 КУпАП, внаслідок чого до неї застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Автомобіль Isuzu, д/н НОМЕР_1 належить ТОВ «Роял-Фуд», що підтверджується копією технічного паспорта.

07 листопада 2017 року ТОВ «Роял-Фуд» звернулося до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором.

20 червня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» звернулося з листом до ПрАТ «СК «АХА Страхування», в якому повідомило про граничний розмір страхового відшкодування, який буде перерахований після вчинення останнім необхідних дій.

Відповідно до Полісу серії АМ № 001281429 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ford Kuga, д/н НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Розмір ліміту за шкоду майну з врахуванням франшизи становить 99 000,00 грн.

Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу від 19 січня 2018 року № 1866, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 244 082,26 грн, ринкова вартість автомобіля складає 561 974,01 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,5180, втрата товарної вартості 0,00 грн, вартість відновлювального ремонту 144 099,94 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 419 846 від 08 лютого 2018 року АТ «СК «АХА Страхування» здійснило страхову виплату на користь ТОВ «Роял-Фуд» у розмірі 289 684,93 грн.

19 червня 2019 року АТ «СК «АХА Страхування» направило ОСОБА_1 досудове попередження про компенсацію витрат страховика у розмірі 190 684,93 грн, яку відповідач отримала 10 липня 2019 року.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 28 травня 2021 року № 9928 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору автомобіля Isuzu, д/н НОМЕР_1 , складає 120 095,23 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство вважає, що його права порушене, оскільки страховик заподіювача шкоди не відшкодував у повному обсязі в порядку суброгації виплачене страхове відшкодування.

Отже, суду належить надати з`ясувати природу спірних правовідносин та встановити наявність чи відсутність в діях відповідача ознак порушення зобов`язання з повернення коштів понад розмір страхового ліміту.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

У спірних правовідносинах, за умови фізичного знищення пошкодженого автомобіля, до правовідносин сторін мають застосовуватися положення статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», додатково приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

У випадку, якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

Позивач визнає факт відшкодування страховиком відповідача матеріальної шкоди, завданої майну, в межах страхового ліміту, не враховуючи франшизу 1 000,00 грн, на суму 99 000,00 грн. Таким чином, в контексті вимог статті 82 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає. За таких обставин позивач в порядку суброгації просить суд стягнути з відповідача заподіяну майну шкоду у розмірі 190 684,93 грн, обсяг якої виходить за межі страхового ліміту страховика відповідача.

Таким чином, суд вважає доведеним право позивача на отримання грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну, в порядку суброгації з ОСОБА_1 .

Відповідач не погоджується з розміром страхового відшкодування, частково визнаючи позовні вимоги.

За таких обставин суду слід надати оцінку доказам у справі стосовно обґрунтування розміру заподіяної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

В той же час, відповідач у справі заявляла про застосування позовної давності.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (пункт 28), від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 129).

Суд дійшов висновку про доведеність порушеного права позивача на отримання частини заподіяної шкоди понад розмір страхового ліміту страховика відповідача, а отже є підстави для застосування позовної давності.

Так страховий випадок стався 07 листопада 2017 року. 07 листопада 2017 року ТОВ «Роял-Фуд» звернулося до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором.

За таких обстави перебіг строку позовної давності розпочався 07 листопада 2017 року та сплинув 07 листопада 2020 року. Позовні вимоги заявлені 03 грудня 2020 року, тобто поза межами позовної давності.

Суд враховує те, що в період з 12 березня 2020 року на території України були запроваджені карантинні протиепідеміологічні обмеження, в зв`язку з якими був обмежений доступ осіб до інших приміщень.

Проте, суд наголошує на тому, що постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року № 435 були послаблені карантинні заходи, в зв`язку з чим громадяни отримали можливість відвідувати, зокрема, інші заклади, установи, організації з дотриманням сантехнічних, протиепідеміологічних норм. За таких обставин суд критично відноситься до зауважень позивача про непереборність обставин, пов`язаних з карантинними обмеженнями, які завадили у передбачений законом строк звернутися з позовом до суду. Крім того, позивач не довів у передбачений законом спосіб непереборність обставин, які завадили йому звернутися з позовом до суду в період до запровадження карантинних обмежень, а саме до 12 березня 2020 року.

Оскільки суд встановив обґрунтованість факту порушення прав позивача, то внаслідок застосування позовної давності та відсутності підстав для визнання пропуску строку позовної давності з поважних причин, то у задоволенні позовних вимог слід відмовити. В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності суд не втручається у оцінку розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в порядку суброгації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва