КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження, визнання виконавчого листа недійсним, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , заступник начальника відділу Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петро Юрійович, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та закриття виконавчого провадження.

Вимоги заяви мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих наслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 292 334,57 гривень матеріальних збитків, 25 000,00 гривень моральної шкоди, 1 000,00 гривень понесених витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 978,00 гривень витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля, а всього 319 312,57 гривень.

22 квітня 2024 року заявник отримав SMS повідомлення із повідомленням про блокування його банківського рахунку.

Вказує, що заступником начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. винесено незаконну постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 22 травня 2023 року, з якою його не було ознайомлено у встановленому законом порядку.

Вказане виконавче провадження, на думку скаржника, відкрито на підставі недійсного виконавчого листа, виданого на виконання незаконного, такого, що не набрало законної сили рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №753/11845/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 292 334,57 грн матеріальних збитків, 25 000,00 грн моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 000,00 грн понесених витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 978,00 грн витрат, понесених на евакуацію пошкодженого автомобіля, а всього 319 312,57 грн, а також заяви про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та примусове стягнення суми боргу.

Вказує, що заява про відкриття виконавчого провадження від імені ОСОБА_2 підписана не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Уважає, що не зареєстрована постанова заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі П. Ю. про арешт рахунку в банку від 22 травня 2023 року, недійсний виконавчий лист (справа №753/11845/18), виданий Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року на підставі фальшивої заяви, підробленого та юридично нікчемного недійсного виконавчого листа у злочинному фальшивому виконавчому провадженні НОМЕР_1 є протиправними, незаконними та не мають жодних юридичних наслідків.

Посилається на несправжність рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року, що надіслано засобами поштового зв`язку.

Звертає увагу, що з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №753/11845/18 надіслано судом до реєстру 21 листопада 2019 року, зареєстровано 22 листопада 2019 року, оприлюднено 25 листопада 2019 року. У рішенні відсутній підпис головуючого судді, не зазначено дату набрання законної сили. Відтак, це рішення є незаконним.

Зазначає, що виконавчий лист, що прийнятий виконавчою службою до виконання, не містить електронного підпису судді.

Уважає, що Дарницьким відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято до розгляду недійсний виконавчий лист без ЕЦП судді, який не підлягає виконанню.

Мотивуючи наведеним, посилаючись на положення статей 447-449 ЦПК України, просить суд виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року, визнати таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження ВП НОМЕР_1 закрити.

08 серпня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про визнання недійсним повністю, пов`язаного з предметом позову виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року, який суперечить закону.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що виконавчий лист видано на підставі заяви, яка не зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду. Окрім цього вказує, що виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом міста Києва, не зареєстрований в Автоматизованій системі документообігу суду та не містить КЕП (ЕПЦ) судді.

Мотивуючи наведеним, просить визнати недійсним виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, територіальної юрисдикції.

Посилається на те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №753/11845/18 надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 21 листопада 2019 року, зареєстровано 22 листопада 2019 року, оприлюднено 25 листопада 2019 року. У рішенні відсутній підпис головуючого судді, не зазначено дату набрання законної сили, відтак вказане рішення є таким, що не набрало законної сили.

Також зазначає про те, що виконавче провадження відкрито з пропуском строків, установлених статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказує, що виконавче провадження відкрито на підставі недійсної, фальшивої та нікчемної заяви за підписом невідомої особи. Уважає дії посадових осіб Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними. Ураховуючи наведене, скаржник уважає, що відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та примусове стягнення суми боргу є незаконними, а виконавче провадження ВП НОМЕР_1 підлягає закриттю.

Посилається на зловживання позивачем правами, зокрема зловживання правом на пред`явлення позову, оскільки останнім подано декілька безпідставних позовів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Посилається на порушення норм статті 259 ЦПК України, оскільки ухвали та судові накази не повинні ухвалюватись іменем України.

Посилається на невідповідність ухвали вимогам пунктів 1-4 частини 1 статті 260 ЦПК України.

Вказує, що оскаржувана ухвала містить посилання на неіснуючу норму закону, зокрема пункт 9 розділу XII Перехідних положень ЦПК України.

Окрім цього вказує, що за повідомленням керівника апарату Дарницького районного суду міста Києва у судді Коренюк А.М. станом на 08 серпня 2024 року немає секретаря судового засідання та згідно наказу керівника апарату Дарницького районного суду міста Києва зазначена в ухвалі громадянка ОСОБА_3 є діючим секретарем судового засідання судді Дарницького районного суду міста Києва Заставенко М.О.. Отже, скаржник уважає, що суддя Коренюк А.М. не могла слухати справу та проводити судове засідання у цій справі за відсутності свого секретаря судового засідання.

В порушення частини 8 статті 259 ЦПК України оскаржувана ухвала у паперовій формі фактично викладена без кваліфікованого електронного підпису (ЕЦП) судді, не прошита, не пронумерована та не засвідчена відповідальною особою та печаткою суду.

Посилається на непідписання суддею першої інстанції ухвали від 08 серпня 2024 року та виконавчого листа. За даними ЄДРСР електронний примірник рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №753/11845/18 (№85805914 в ЄДРСР) надісланий до реєстру шляхом надсилання засобами АСДС не тільки не підписано КЕП судді, який ухвалив таке судове рішення, але й в реєстрі відсутній підпис судді Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М., оскільки обов`язок своєчасного надсилання електронного примірника судового рішення для внесення до реєстру шляхом підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю, який ухвалив таке рішення.

Зазначає, що заява про видачу виконавчого листа не зареєстрована в АСДС у встановленому порядку, не містить номеру та дати реєстрації. Звертає увагу, що матеріали справи містять іншу заяву про видачу виконавчого листа від 26 липня 2022 року, яку зареєстровано за вх.№31735 від 27 липня 2022 року.

Вказує, що особисто ОСОБА_1 та його адвокатами було подано 8 клопотань і жодне із них не було задоволено:

- заява про відвід судді Коренюка А.М. (вх. №54121 від 02 серпня 2024 року) станом на 03 серпня 2024 року був відсутній електронний примірник заяви за датою та номером справи, заднім числом 08 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви;

- заява про видачу належним чином засвідчених усіх без винятку процесуальних документів, копій технічних записів розгляду справи судом та належним чином засвідчених копій протоколів судових засідань в електронному вигляді не була розглянута, а заявнику документи в електронному суді не було видано;

- заява про ознайомлення з матеріалами справи №54525 від 05 серпня 2024 року була проігнорована, заявник фактично не міг ознайомитись із справою;

- заява про видачу копій відео- та звукозаписувальних технічних записів фіксування усіх без виключення судових засідань технічними засобами та належним чином засвідчених копій усіх без виключення протоколів судових засідань у справі (вх.№55446 від 08 серпня 2024 року) не було видано та заявник фактично їх отримати не міг;

- заява про видачу копій відео- та звукозаписувальних технічних записів фіксування судового засідання технічними засобами та належним чином засвідченої копії протоколу судового засідання від 08 серпня 2024 року у справі №753/11845/18 (вх. №55447 від 08 серпня 2024 року) технічні записи, протокол судового засідання від 08 серпня 2024 року заявнику не видано та не отримано;

- заява про відвід судді Коренюк А.М. від розгляду справи №753/11845/18 фактично залишилась не розглянута, ухвалу за наслідками розгляду цієї заяви постановлено не було;

- усна заява про відвід секретаря судового засідання Пічкур А.О., оскільки ця особа є неналежним секретарем судового засідання, залишалась проігнорована, ухвала за наслідками розгляду заяви не постановлена;

- заява про визнання недійсним повністю виконавчого листа №753/11845/18 (вх. №55450 від 08 серпня 2024 року) також не була розглянута.

Вказує на те, що оскаржувана ухвала від 08 серпня 2024 року постановлена у фальшивому судовому засіданні, оскільки таке проведено не в залі засідань, а в кабінеті судді Заставенко М.О. при її діючому секретареві судового засідання ОСОБА_3 .

Уважає, що судом першої інстанції справа по суті не розглядалась.

У апеляційній скарзі скаржник вказав на заявлення таких клопотань:

- для забезпечення позову зупинити дію оскаржуваного виконавчого листа (справа №753/11845/18), виданого Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення судового рішення у справі;

- витребувати у суду першої інстанції та інших сторін виконавчого провадження усі наявні в них докази, що стосуються позовних вимог про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року таким, що не підлягає виконанню, та закриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1;

- передати справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та закриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 на розгляд Великої Палати Верхового Суду.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року скасувати, вимоги заяви задовольнити. Визнати виконавчий лист (справа №753/11845/18), виданий Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження ВП НОМЕР_1 закрити.

21 жовтня 2024 року скаржником до Київського апеляційного суду подано заяву про визнання недійсним повністю, пов`язаного з предметом позову виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва на примусове виконання рішення від 19 листопада 2019 року, з мотивів, викладених у заяві від 08 серпня 2024 року (том 7 а.с. 15-18).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, пославшись на обставини викладені у ній. Просив вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що звертаючись до суду із цією заявою на стадії виконання рішення суду, заявником не надано належних та допустимих доказів про незаконність рішення суду, незаконність виконавчого листа, незаконність проведення виконавчий дій в межах виконавчого провадження щодо рішення, яке набуло чинності, й такі доводи спростовуються в цілому.

Суд зазначив, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року, на підставі якого видано оспорюваний заявником виконавчий лист, набуло чинності відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, посилання заявника на положення пункту 2 частини 1 статті 431 ЦПК України, не є необґрунтованим з огляду на те, що вказана норма в редакції Закону № 2801-IX від 01 лютого 2022 року, відтак виконавчий лист з підстав, зазначених у заяві, не може вважатися таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги заяви про закриття виконавчого провадження, суд вказав, що така є необґрунтованою з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження», як і доводи заяви про визнання недійсним виконавчого листа, яка подана поза межами та процедурою, визначеною Розділом VII ЦПК України щодо судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), й за правилом статті 432 ЦПК України закриття відкриття виконавчого провадження та визнання недійсним виконавчого листа не передбачено.

З матеріалів справи установлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 292 334,57 грн - матеріальних збитків та 25 000,00 грн - моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 000,00 грн - понесених витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 978,00 грн - витрат, понесених на евакуацію пошкодженого автомобіля, а всього - 319 312,57 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишено без змін.

17 серпня 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист №753/11845/18 (2/753/3622/19), відповідно до змісту якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 292 334,57 грн - матеріальних збитків та 25 000,00 грн - моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 000,00 грн - понесених витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 978,00 грн - витрат, понесених на евакуацію пошкодженого автомобіля, а всього - 319 312,57 грн (том 6 а.с. 82).

20 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та примусове стягнення суми боргу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині 2 статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Із змісту заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та апеляційної скарги, убачається, що однією з підстав визнання виконавчого листав таким, що не підлягає виконанню скаржник зазначає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року не набрало законної сили.

Колегія суддів уважає такі твердження безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

З матеріалів справи установлено, що постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відтак, аналіз положень частини 2 статті 273 ЦПК України у поєднанні із статтею 384 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року набрало законної сили 18 лютого 2020 року в день прийняття Київським апеляційним судом постанови за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Статтею 273 ЦПК України визначено імперативний порядок набрання судовим рішенням законної сили. Отже, наявність або відсутність у ЄДРСР відомостей про набрання судовим рішенням законної сили не впливає на установлення дати набрання законної сили судовим рішенням та не змінює фактичної дати набрання законної сили судовим рішенням.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам цивільного процесуального законодавства.

Щодо доводів скаржника в частині пропуску стягувачем строку пред`явлення листа до виконання, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Установлено, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року набрало законної сили 18 лютого 2020 року.

Із заявою про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 звернувся 20 серпня 2022 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги про пропуск стягувачем строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є безпідставними, оскільки виконавчий лист пред`явлено до виконання через 2 роки та 6 місяців після набрання рішенням законної сили, тобто в межах строку, визначеного статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що заява про відкриття виконавчого провадження підписана не ОСОБА_2 , а іншою особою, відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимим доказами та самі по собі не дають підстав уважати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги щодо зловживання ОСОБА_2 процесуальними правами, оскільки останнім подавались безпідставні, з тим самим предметом та з тих самих підстав позови, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи не впливають на вирішення питання за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, визнання виконавчого листа недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо «несправжності» рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року на увагу не заслуговують, оскільки вказане рішення суду ухвалено іменем України, було предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, якими установлено, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо доводів про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам статті 260 ЦПК України, колегія суддів зазначає про таке.

В обґрунтування апеляційної скарги в цій частині скаржник вказує, що оскаржувана ухвала не містить відомостей щодо місця її постановлення, найменування суду, складу, прізвища та ініціалів секретаря судового засідання.

Відповідно до статті 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

а) дати і місця її постановлення;

б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів);

в) імен (найменувань) учасників справи;

2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини із зазначенням:

а) висновків суду;

б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Ухвала, постановлена відповідно до статей 460, 479 та 487 цього Кодексу, також повинна відповідати вимогам, що містяться у зазначених статтях.

Із змісту вступної частини оскаржуваної ухвали убачається, що така постановлена 08 серпня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва у складі головуючого судді Коренюк А.М., за участю секретаря судового засідання - Пічкур А.О.

Окрім цього, оскаржувана ухвала містить описову частину із зазначенням мотивів звернення ОСОБА_1 із заявою та мотиви відхилення тих чи інших доводів заявника.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є надуманими, та такими, що не відповідають змісту оскаржуваної ухвали.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідно до статті 259 ЦПК України ухвали не повинні постановлюватись іменем України, колегія суддів зазначає, що вказане у відповідності до вимог статті 376 ЦПК України не є підставою для скасування ухвали суду та наведене не впливає на висновки суду першої інстанції щодо розгляду заяви ОСОБА_1 по суті.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року, на підставі якого в подальшому видано виконавчий лист, а також безпосередньо виконавчий лист не містять електронного цифрового підпису судді, колегія суддів зазначає про таке.

Порядок ухвалення судових рішень унормовано статтею 259 ЦПК України.

Відповідно до частини 8 статті 259 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення судом першої інстанції (19 листопада 2019 року), усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах. Судові рішення викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Даних про порушення судом порядку ухвалення рішення не установлено, окрім того, колегія суддів повторно наголошує, що вказане рішення було предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, якими установлено, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до підпунктів 15.14, 15.15 пункту 15 частини 1 статті Розділу XIII Перехідних положення ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) суд вручає судові рішення в паперовій формі; суд видає виконавчі документи в паперовій формі.

29 червня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами", відповідно до якого підпункт 15.15 Розділу XIII Перехідних положення ЦПК України викладено в такій редакції "15.15) суд видає виконавчі документи в паперовій або електронній формі".

З матеріалів справи установлено, що Дарницьким районним судом міста Києва 17 серпня 2022 року видано виконавчий лист у паперовій формі, що містить підпис судді, який ухвалив рішення, та підпис секретаря судового засідання.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє з огляду на те, що на момент видачі виконавчого листа процесуальний закон не передбачав видачі електронного виконавчого листа.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині поданих до суду першої інстанції скаржником клопотань, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріали цивільної справи містять заяву ОСОБА_1 про відвід судді Коренюк А.М. (вх. №54121 від 02 серпня 2024 року) (том 6 а.с. 243-246 зворот).

Ухвалою від 02 серпня 2024 року подану заяву визнано необґрунтованою. Справу передано для розгляду заяви про відвід у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України (том 6 а.с.247-249).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року у задоволенні заяви про відвід відмовлено (том 7 а.с. 3-6).

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги що стосуються заяви про відвід від 02 серпня 2024 року, оскільки така вирішена у відповідності до норм процесуального законодавства.

Матеріали цивільної справи не містять заяв скаржника про видачу належним чином засвідчених усіх без виключення процесуальних документів, копій технічних записів розгляду справи (вх. №54524 від 05 серпня 2024 року) та заяви про ознайомлення із матеріалами справи (вх. №54525 від 05 серпня 2024 року).

Щодо заяв за вх.№№55446, 55447 від 08 серпня 2024 року щодо видачі копій технічних записів усіх судових засідань, належним чином завірених копій протоколів судових засідань колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статі 43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти.

Відтак, скаржник не позбавлений права в повному обсязі ознайомитись із матеріалами справи та, відповідно, зробити з них копії. Окрім цього, наведені доводи скаржника не є підставами, визначеними статтею 376 ЦПК України, для скасування оскаржуваної ухвали.

Щодо не розгляду заяви про відвід судді Коренюк А.М. (вх. №55448 від 08 серпня 2024 року), апеляційний суд зазначає про таке.

Установлено, що 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді (том 7 а.с.10-14).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні заяви про відвід судді Коренюк А.М. відмовлено у зв`язку з тих мотивів, що судом таку заяву визнано зловживанням процесуальними правами (а.с. 20).

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо не розгляду заяви про відвід є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Даних про подання заяви про відвід секретарю судового засідання матеріали справи не містять.

Щодо заяви скаржника про визнання виконавчого листа недійсним повністю, пов`язаного з предметом позову виконавчого листа (вх. №55450 від 08 серпня 2024 року), апеляційний суд вказує на таке.

Із змісту заяви (вх. №55450 від 08 серпня 2024 року) та її доводів убачається, що така фактично є ідентичною заяві, поданій заявником 30 квітня 2024 року (вх.№31537) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, доводи заявника викладені в заяві №55450 (том 7 а.с. 15 зворот - том 7 а.с. 18) є ідентичними доводам, викладеним у заяві №31537 (том 6 а.с. 70 зворот - том 6 а.с. 73), та зводяться до того, що виконавчий лист не зареєстровано в АСДС і не містить КЕП судді.

Твердженням скаржника щодо реєстрації виконавчого листа в АСДС та підпису КЕП судді апеляційним судом надано оцінку вище, разом з тим апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством не визначено такого способу захисту, як визнання виконавчого листа недійсним, про що правильно вказано судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про закриття виконавчого провадження, колегія суддів зазначає про таке.

Норми діючого Закону України "Про виконавче провадження" не містить такого поняття як "закриття виконавчого провадження".

Натомість, частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" наведено перелік підстав, за яких відкрите виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Аналіз наведених норм закону дозволяє зробити висновок, що повноваженнями про закінчення виконавчого провадження наділений виключно державний (приватний) виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження.

Відтак, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що законом не передбачено закриття виконавчого провадження на підставі судового рішення.

Щодо клопотань, заявлених скаржником у апеляційній скарзі, колегія суддів вказує, що в судовому засіданні скаржник зазначив про те, що такі адресовані суду касаційної інстанції у разі відмови апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги. Відтак, колегія суддів такі не вирішує.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ухвала суду першої інстанції містить посилання на неіснуючу норму закону (пункт 9 розділу XII), колегія суддів зазначає, що вказане свідчить про допущення судом описки, разом з тим, постановляючи це судове рішення суд правильно керувався нормами статті 432 ЦПК України.

Відтак, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 та доводами апеляційної скарги такі висновки суду не спростовано. Фактично, доводи заяви та апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, на підставі якого в подальшому видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 01 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова