Справа № 463/5141/23 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/2980/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач відповідно до вимог ст.180 СК України на рівні з позивачем зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, однак добровільно жодних коштів на утримання дитини з лютого 2022 року не надає, хоча позивач неодноразово зверталася із такою вимогою до відповідача. На підставі наведеного просила задовольнити її позов.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 20.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 грн судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.

Рішення суду оскаржила позивачка

ОСОБА_5 апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд виходив з того, що позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, а представлений позивачем роздрук листування сторін в лютому та грудні 2022 року в додатку telegram на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів не береться судом до уваги, оскільки не є належним та допустимим доказом, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Однак з таким висновком не можна погодитися, оскільки як зазначає Верховний Суд переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Вважає, що докази, надані позивачем на підтвердження факту вжиття нею заходів щодо одержання аліментів за минулий період з 20.02.2022, але вони не були одержані у результаті ухилення відповідача від їх сплати є більш вірогідними. В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази спростування доводів позивачки. Отже, суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.79, 81 ЦК України, ст.191 СК України, оскільки не присудив стягнення аліментів за минулий період.

Просить рішення змінити в частині визначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.02.2022 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт в апеляційній скарзі просить змінити рішення суду лише в частині визнання дати, з якої підлягають стягненню аліменти, рішення суду в частині визначення розміру стягуваних аліментів судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині цим вимогам відповідає, з огляду на таке.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів з відповідача не з дня пред`явлення позову (20.06.2023), а з 20.02.2022 позивачка посилалася на те, що саме з цієї дати відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина. На підтвердження вказаних обставин, позивачкою додано роздруковані скріншоти переписки сторін в лютому та грудні 2022 року в додатку telegram.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що додані позивачкою документи не є належним та допустимим доказом на підтвердження вимоги про стягнення аліментів за минулий час.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 наголосила на тому, що слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування), як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку, із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може прийняти до уваги надані позивачем роздруківки скріншотів переписки у додатку telegram в якості належного та допустимого доказу, у розумінні приписів статей: 77,78 ЦПК України, оскільки зі змісту даних роздруківок (а.с.16-17) вбачається, що скріншоти відображають не всю переписку у повному обсязі, а лише її окремі фрагменти, і за даних обставин, у суду відсутня можливість відповідної перевірки, та надання оцінки змісту листування. Крім того, із наданих копій роздруківок не можливо встановити дати повідомлень та ідентифікувати автора, при цьому, зміст таких документів не є захищеним від внесення правок, редагувань, тощо. Із наданих позивачем фрагментів переписки не вбачається, що вона ставила перед відповідачем питання саме щодо сплати аліментів на утримання дитини, і не могла їх одержати у зв`язку із ухиленням відповідача від їх сплати.

Матеріали справи не містять інших належних і допустимих доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду відповідних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Щодо клопотання позивачки в апеляційній скарзі про допит її в якості свідка та витребування інформації про перетин державного кордону України відповідачем у справі, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення таких, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такі були заявлені позивачкою у суді першої інстанції, однак в процесі розгляду справи позивачкою та її представником було подано клопотання про розгляд справи без їхньої участі, що свідчить про непідтримання такого клопотання ними.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено: 14.02.2024

Головуючий

Судді