Справа № 456/480/24
Провадження № 2/456/519/2024
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача адвокат Бачинський О.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №99 від 25.03.2021 в розмірі 31 899,16 грн. та понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 25.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №99 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та акцептована ОСОБА_1 25.03.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12 п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, Заяви-формуляра про акцептування оферти № 99 від 25.03.2021 про прийняття пропозиції ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. На умовах Договору позики (п.п. 1.6.1) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 99 у розмірі 13 519,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 20.09.2021 (п.п. 1.6.2), базова процентна ставка складає 1,00 % (п.п. 1.6.8), процентна ставка, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку дії договору (п.п. 5.9.), мається на увазіпроценти в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. В порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не здійснив жодного платежу, не виконав зобов`язання свої зобов`язання, що передбачено умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із не здійсненм платежів на виконання Договору позики у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 28.10.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021. Згідно Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до ОСОБА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 22.01.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 31 899,16 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 13 519,00 грн.; заборгованість за відсотками за корисування кредитом 16 408,50 грн.; заборгованість по просторочених відсотках за користування за межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 21.09.2021 по 23.02.2022) 383,73 грн.; інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором за період 21.09.2021 по 23.02.2022) 1 587,93 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 31 899,16 грн.

У відповіді на відзив, представник позивача - адвокат Бачинський О.М. зазначає, що згідно з інформацією з ЄДР, станом на 26.02.2024 по наявна юридична особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Окрім цього, відповідно до п. 8.1. про надання позики на умовах фінансового кредиту №99 від 25.03.2021, цей договір складено в письмовій формі в 2 оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної зі сторін, що мають однакову юридичну силу. Згідно п. 8.4. Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №99 від 25.03.2021, підписанням договору позичальник погоджується з тим, що всі питання, не врегульовані даним договором, регулюються внутрішніми правилами, з якими він в повному обсязі ознайомлений та погоджується, а також нормами чинного законодавства України. У разі наявності розбіжностей між положеннями цього Договору та положеннями Правил, перевагу мають Внутрішні правила. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники ТОВ «Фінансова компанія «Форза» не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти 13 519,00 грн. на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний відповідачем при оформленні Договору позики (п. 9). Наведене підтверджується пунктом 9 договору №99 від 25.03.2021, в графі підпис ОСОБА_1 вказано електронний підпис - a179234f, відповідно, тобто відповідач підписав договори одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а отже, вчинив дію, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Також у п. 8.12. Підпис позичальника в розділі 9 цього договору є підтвердженням того, що позичальник отримав в письмовій формі інформацію, вказану в п. 8.5.-8.6., один з оригіналів цього договору та паспорт кредиту. Більше того, ОСОБА_1 в п.9 Договору №99 від 25.03.2021 зазначив усі свої реквізити та персональні дані, необхідні для оформлення договору, та отримання кредиту. Щодо нарахування відсотків та інфляційних втрат зазначив, що такі нараховані новим кредитором в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України до 24.02.2022 та є законним. Що стосується витрат на правову допомогу зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Подавши до суду додаткові пояснення у справі на заперечення від 28.02.2024, представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що реєстр боржників підписаних ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про перехід прав вимоги в.т.ч. по позичальнику ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» надає належні та допустимими докази відступлення ТОВ «ФК «ФОРЗА» на свою користь права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики підписаний сторонами та завірений печатками відповідний реєстр прав вимог, до якого внесена вимога в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики.

В судове засідання представник позивача адвокат Бачинський О.М. не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Позиція відповідача: 05.09.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Жупинського М.А., в якому останній просить в задоволені позову ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що перевіркою по Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено відсутність в ЄДР юридичної особи з найменуванням ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Відповідач не отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Форза» оригіналу кредитного договору та не був знайомий з його змістом, що свідчить про відсутність погодження умов договору між первісним кредитором та відповідачем, в тому числі щодо розміру процентної ставки за користування кредитом. Наданий до договору паспорт споживчого кредиту не є документом, яким сторони можуть обумовлювати умови кредитного договору щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, порядку та умов повернення кредиту та інших істотних умов договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 3 долучених до матеріалів справи доказів в обгрунтування позову, відсутнє відповідне платіжне доручення чи його належним чином завірена копія на підтвердження тих обставин, що ТОВ «Фінансова компанія «Форза» (первісний кредитор), перерахувало відповідачу на платіжну картку кредитні кошти згідно договору позики №99 від 25.03.2021. Відтак, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами. Оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів ТОВ «Фінансова компанія «Форза» (первісним кредитором) відповідачу ОСОБА_1 , вимоги позивача є не доведеними. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по суті просто фіксує суму боргу за тілом кредиту та суму боргу за процентами, без розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування кредитом. В такому вигляді надані розрахунок боргу не може слугувати доказом наявності в відповідача заборгованості перед позивачем. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, зроблений позивачем, не підтверджувати наявність заборгованості, так як є документом, створеним позивачем і в своїх інтересах. Разом цим позивач при подачі позову не надав жодних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 13 519,00 грн. Долучений до позовної заяви витяг з реєстру прав вимог до Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021 року не є доказом переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» права вимоги за договором позики №99 від 25.03.2021. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів надання відповідачу грошових коштів з підтвердженням розміру наданих в кредит (позику) грошових коштів за договором позики №99 від 25.03.2021, враховуючи відсутність доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором позики №99 від 25.03.2021, враховуючи відсутність детального розрахунку заборгованості, вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмір 7000,00 гривень, то відповідач вважає, що заявлений розмір витрат не відповідає складності справи та затратам часу на складання даної позовної заяви, яка по суті є шаблонною, враховуючи те, що позивач досить часто звертається з аналогічними позовами до суду. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмір 7000,00 гривень задоволенню не підлягають.

У запереченнях до відповіді на відзив на позовну заяву представник відповідача адвокат Жупинський М.А. зазначив, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не існує та не існувало юридичної особи за найменуванням Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», є ТОВ «ФК АРТЕМІДА-Ф», аналогічна ситуація і з зазначенням неіснуючого найменування первісного кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», в той час коли існувала юридична особа ТОВ «ФК «ФОРЗА». Позивач не надав до суду підтвердження отримання ним права вимоги до відповідача за Договором факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021. Доданий до позовної заяви витяг з реєстру прав вимог до Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021 не містить не те що підпису уповноваженої особи Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА», а і взагалі не містить реквізитів первісного кредитора (Клієнта), що свідчить про те, що цей документ (витяг з реєстру прав вимог) створений самим Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», затверджений його продуктом, створеним в особистих цілях. В такому вигляді витяг з реєстру прав вимог до Договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021 не є доказом переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» права вимоги за позики №99 від 25.03.2021. До позовної заяви позивачем не додано детального розрахунку заборгованості. В такому вигляді розрахунок боргу не може слугувати доказом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. Позивач не надав до суду доказів того, що ним було здійснено витарти на правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень, крім того як вже було зазначено раніше, заявлена сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною і не відповідає характеру та складност роботи, виконаної представником позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялася про розгляд справи, зокрема на 11.03.2024, 04.04.2024, 13.05.2024, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 13.03.2024, 23.04.2024 з відміткою «вручено». Крім того, про призначення судових засідань на 04.04.2024, 13.05.2024 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України.

Представник відповідача адвокат Жупинський М.А. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 25.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Із заяви-формуляра про акцептування оферти до договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 вбачається, що ОСОБА_1 погодився та прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» укласти договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту /а.с.9-11/.

З договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 вбачається, що предмет даного договору полягає у наданні ОСОБА_1 фінансового кредиту у розмірі 13 519,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, який позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 180 днів (до 20.09.2021), за користування кредитом відповідач сплачує товариству 246,12% річних від суми заборгованості за кредиту /а.с.12-14/.

З додатку до договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 вбачається, що сума основного боргу становить 13 519,00 грн., сума відсотків 16 408,50 грн., дата погашення кредиту 20.09.2021 /а.с.15/.

Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» надається кредит в сумі 13 519,00 грн., строком на 180 днів, процентна ставка становить 365,00% річних, загальні витрати за кредитом становлять 16 408,50 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 29 927,50 грн. /а.с.16/.

Згідно з витягом з реєстру прав вимог №1 до договору факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 99 від 25.03.2021 становить 29 927,50 грн. з яких: 13 519,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 16 408,50 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с. 17/.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», станом на 22.01.2024, заборгованість за договором позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 ОСОБА_1 становить 31 899,16 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 13 519,00 грн.; заборгованість за відсотками за корисування кредитом 16 408,50 грн.; заборгованість по просторочених відсотках за користування за межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 21.09.2021 по 23.02.2022) 383,73 грн.; інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором за період 21.09.2021 по 23.02.2022) 1 587,93 грн. /а.с.20/.

Згідно з копією вимоги вих. №338/113 від 03.11.2021, ТОВ «Фінансова компанія Артеміда-Ф» зверталося до ОСОБА_1 з вимогою добровільно оплатити заборгованість в сумі 29 927,50 грн. за договором № 99 від 25.03.2021 /а.с.21/.

Згідно з копією списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», ОСОБА_1 надсилався рекомендований лист за №798 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.22/.

З копії повідомлення про відступлення прав вимог за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 за вих.№337/113 від 03.11.2021 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся, що з 28.10.2021 новим кредитором, яке має право грошової вимоги на отримання заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» /а.с.23/.

Згідно з договором факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та ТОВ «Фінансова компанія «Форза», ТОВ «Фінансова компанія «Форза» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія ««Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Фінансова компанія ««Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Форза» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору /а.с.24-26/.

Згідно з реєстром прав вимог №1 до договору факторингу «20211028-Ф від 28.10.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Форза» відступило на користь ТОВ ТОВ «Фінансова компанія ««Артеміда-Ф» права грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 , де вказано, що заборгованість відповідача становить 29 927,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 13 519,00 грн.; заборгованість за відсотками за корисування кредитом 16 408,50 грн.; оплата права грошової вимоги 1 351,90 грн. /а.с.144-146/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що 25.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 99. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua та акцептована відповідачем 25.03.2021, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором а179234f) відповідача заяви-формуляра про акцептування оферти № 99 від 25.03.2021 про прийняття пропозиції ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту на визначених умовах.

Згідно із п. 1.2 Договору кредит видається в національній валюті України гривні, в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на платіжну картку, вказану позичальником в заявці на отримання кредиту. Сума кредиту становить 13 519, 00 грн. (п. 1.6.1)

Таким чином, відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики, шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, отримав грошові кошти у розмірі 13 519,00 грн.

Також ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором а179234f підписав паспорт споживчого кредиту.

В судовому засілданні встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Форза» свої зобов`язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики.

Також, в судому засіданні встановлено, що 28.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», укладено договір факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі і до ОСОБА_1 що стверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №202110258-Ф від 28.10.2021. Водночас із даного реєстру вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло право вимоги в загальній сумі 29 927,50 грн. з яких: 13 519,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 16 408,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

Матеріалами справи встановлено, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, таким чином цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

В свою чергу, відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» скерувало ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021. У повідомленні також просило негайно сплатити заборгованість по кредиту в сумі 29 927,50 грн за наданими реквізитами.

ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», окрім заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 по тілу кредиту в розмірі 13 519,00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 16 408,50 грн., також просило про стягнення заборгованості по прострочених відсотках в сумі 383,73 грн. та інфляційне збільшення в сумі 1 587,93 грн.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду у подібних справах, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої після настання строку виконання основного зобов`язання прострочених відсотків за договором позики № 99 від 25.03.2021 в розмірі 383,73 грн.

Як вбачається із розрахунку інфляційного збільшення, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати за період з 21.09.2021 по 23.02.2022 року в розмірі 1 587,93 грн.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім цього, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованої після настання строку виконання основного зобов`язання прострочених відсотків за договором позики № 99 від 25.03.2021, за період з 21.09.2021 по 23.02.2022, в розмірі 383,73 грн. та інфляційного збільшення за період з 21.09.2021 по 23.02.2022, в розмірі 1 587,93 грн. задоволенню не підлягають.

Станом на момент подання позовної заяви відповідачем, жодних дій щодо повного погашення боргу здійснено не було, свого розрахунку заборгованості суду не надано, квитанцій чи платіжних доручень про оплату тіла кредиту чи нарахованих відсотків не долучено.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» необхідно стягнути заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021 розмірі 29 927,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 13 519,00 грн. та заборгованість по відсотках 16 408,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність будь-які доказів про перерахування коштів відповідачу, суд, враховуючи умови надання кредитних коштів, звертає увагу, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі про надання позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.

Доводи відповідача щодо не ознайомлення та не отримання кредитного договору спростовуються підписом ОСОБА_1 на кредитному договорі. Засвідчення кредитного договору власним підписом відповідача свідчить про його ознайомлення з усіма умовами такого договору, їх погодження та прийняття.

28.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», укладено договір факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, за яким первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги за договором позики на умовах фінансового кредиту № 99 від 25.03.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників (а.с.144-146), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором складала 29 927,50 грн., з яких: 13 519,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 16 408,50 грн. заборгованості по відсотках. З вказаного витягу дійсно вбачається, що ОСОБА_1 має перед первісним кредитором заборгованість за основною сумою боргу та за відсотками у вказаному позивачем розмірі.

Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково. Відтак, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 29 927,50 грн., що складається з 13 519,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16 408,50 грн. заборгованість по відсотках.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Матеріалами справи встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Бачинський О.М. на підставі договору про надання правової допомоги №20240118-1 від 18 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (а.с.34-35).

З попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, яку очікує понести позивач становить 7 000,00 грн., яка включає: оплату послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплату послуг адвоката за підготовку позовної заяви у справі; оплату послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви; оплату послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документи у ході розгляду справи.

Згідно з правовою позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., ціна позову 31 899,16 грн, позов задоволено на суму 29 927,50 грн., тобто на 93,82 % (29 927,50/31 899,16 х 100%), а тому, зважаючи на часткове задоволення позову, з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 272,69 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 567, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (, IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф. 54) заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №99 від 25.03.2021 у розмірі 29 927 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 50 коп., що складається з: 13 519,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 16 408,50 грн. заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 2 272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) грн. 69 коп. судового збору та 6 567 (шість тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф. 54;

Представник позивача: адвокат Бачинський Остап Михайлович, РНОКПП НОМЕР_4 , місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 59А/65;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача: адвокат Жупинський Микола Андрійович, РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. Матюшенко, 3/124.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська