ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2/756/236/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Хітрової А.О.,

представника позивача адвоката Сторожук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із вищенаведеним позовом до відповідачів про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якому, посилаючись на те, що 24.12.2019 на засіданні Національної ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України» відповідачем ОСОБА_2 серед іншого було запропоновано розглянути питання щодо неетичної поведінки дорослих лідерів СО «Скіф» ОСОБА_1 та ОСОБА_10 та винесення їм догани.

Як зазначає позивач, під час розгляду вказаного питання відповідачем ОСОБА_2 висловлювалися наступні твердження: «дій ОСОБА_1 таких як неодноразові звернення до структур ВМГО «НОСУ» та поза її межами, використання принизливих звернень та слів під час комунікацій з членами ВМГО «НОСУ», та відповідно до п.4.6 Статуту ВМГО «НОСУ» за невиконання п. «Вчасно сплачувати членські внески», п. «Дотримуватись скаутського закону» (п.1,4,5,10), що призвели до неодноразового погіршення іміджу ВМГО «НОСУ» та приниження людської гідності».

Наведена інформація поширена відповідачами як членами Національної ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України» та, на думку позивача, продовжує поширюватися надалі, оскільки з протоколом засідання ради може ознайомитися будь - який член організації в будь-який час.

Згідно пояснень позивача, поширена відповідачами інформація не має за собою жодного підґрунтя, не підтверджена жодними доказами, твердження є упередженими, суб`єктивними, недостовірними та такими, що принижують і ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача.

На підставі викладеного позивач просив визнати вищенаведену інформацію, поширену відповідачами, недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, зобов`язати відповідачів на наступному засіданні ради з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом усного повідомлення наступного змісту: «Наступна інформація щодо ОСОБА_1 поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на засіданні Національної ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України», а саме: «дій ОСОБА_1 таких як неодноразові звернення до структур ВМГО «НОСУ» та поза її межами, використання принизливих звернень та слів під час комунікацій з членами ВМГО «НОСУ», та відповідно до п.4.6 Статуту ВМГО «НОСУ» за невиконання п. «Вчасно сплачувати членські внески», п. «Дотримуватись скаутського закону» (п.1,4,5,10), що призвели до неодноразового погіршення іміджу ВМГО «НОСУ» та приниження людської гідності» не відповідає дійсності», а також стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 700000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2022 вказану позовну заяву передано на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 головуючим у справі визначено суддю Дибу О.В.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2023 у справі призначено судово-психологічну експертизу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2023 провадження у справі поновлено, у справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 06.09.2023, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, відзиву на позов не надали, явку представника в судове засідання не забезпечили.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

За змістом ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У відповідності з ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями та одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточення, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних рис у процесі виконанні трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, в тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їхньої підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

З матеріалів справи убачається, що на засіданні Ревізійної комісії Національної Ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України» від 15.12.2019 заслухано ОСОБА_12 з інформацією про звернення ОСОБА_1 до оргкомітету Європейського джемборі та дискредитацію ВМГО «НОСУ» шляхом висловлювання припущень та недовіри діям міжнародного комісара та Голови Національної Ради, та пропозицією у зв`язку з цим винести йому догану або виключити з лав НОСУ за систематичне порушення міжнародних організацій та відповідно до ст.4.7 Статуту ВМГО «НОСУ» (а.с.34). Рішенням Ревізійної комісії запропоновано, зокрема, Національній Раді розглянути питання щодо винесення догани ОСОБА_1 , вивчити питання щодо сплати членських внесків ОСОБА_1 згідно діючого «Положення ВМГО «НОСУ» про членські внески та надати пропозиції Національній Раді .

При цьому, на Засіданні Національної Ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України», яке відбулося 24.12.2019 та було закріплено протоколом №10, було поставлено на обговорення питання про розгляд неетичної поведінки дорослих лідерів СО «Скіф» ОСОБА_1 та ОСОБА_10 та винесення їм догани, при цьому заслухали ОСОБА_16 , який стверджував «Щодо питання дій ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , таких як неодноразові звернення до структур ВМГО «НОСУ» та поза її межами, використання принизливих звернень та слів під час комунікації з членами ВМГО «НОСУ», та відповідно до п.4.6 Статуту ВМГО «НОСУ» за невиконання п. «Вчасно сплачувати членські внески», п. «Дотримуватись скаутського закону» (п.1,4,5,10), що призвели до неодноразового погіршення іміджу ВМГО «НОСУ» та приниження людської гідності», внаслідок чого членами Національної Ради прийнято рішення про винесення догани ОСОБА_1 та ОСОБА_10 та доручено ОСОБА_16 та ОСОБА_7 донести рішення Національної Ради до них (а.с.30-31).

Згідно п.4.6 Статуту ВМГО «НОСУ» члени організації зобов`язані: дотримуватися Скаутської обіцянки та Скаутського Закону, виконувати рішення керівних органів Організації в межах наданих ними повноважень, вчасно сплачувати членські внески (а.с.37), що також узгоджується з пунктами Положення про членство осіб віком від 18 років, затвердженого 12.08.2013 Рішенням Національної Ради ВМГО «НОСУ».

У відповідності до п.4.9 Статуту членство в організації може бути припинено добровільно, на підставі заяви члена організації до відповідного органу організації, або за рішенням відповідного відокремленого підрозділу або керівних органів організації у разі невиконання членом організації обов`язків передбачених п.4.6 цього Статуту, або несплати членських внесків протягом більше ніж шести місяців (т.1, а.с.37,зворот), що також узгоджується з пунктами Положення про членство осіб віком від 18 років, затвердженого 12.08.2013 Рішенням Національної Ради ВМГО «НОСУ».

Згідно отриманих результатів за наслідками проведення судової психологічної експертизи ОСОБА_1 , наданих експертом-психологом ОСОБА_20 у висновку №20/07/23-САС від 20.07.2023, ОСОБА_1 дійсно були спричинені моральні страждання внаслідок поширення недостовірної інформації 24.12.2019 на засіданні Національної Ради ВМГО «НОСУ», грошовий еквівалент яких становить 1050000 грн. (т.2, а.с.26-45).

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

У справах про спростування недостовірної інформації саме на позивача покладено обов`язок довести, що інформація є недостовірною та факт поширення її відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено особисті немайнові права позивача. Якщо позивач не надав докази недостовірності, суд має відмовити в задоволені позову, навіть якщо інформація є негативною.

При зверненні до суду із позовною заявою сторона позивача стверджувала, що саме відповідачі - фізичні особи поширили інформацію відносно позивача, та на підтвердження зазначених обставин, надали усі наявні докази. З клопотаннями про витребування інших доказів, сторона позивача до суду не зверталася.

Представник позивача у судовому засіданні вказував, що інформація була поширена відповідачами невизначеному колу осіб, оскільки будь який член ВМГО «НОСУ» має можливість ознайомитися із рішенням засідання Національної Ради, яке викладено у протоколі №10 від 24.12.2019.

Разом із цим, матеріали справи не містять жодного доказу того, що вказане вище рішення було поширено невизначеному колу осіб.

Як вже зазначалося вище, згідно витягу з протоколу засідання Ревізійної комісії від 15.12.2019, комісія по питанню 2 слухали ОСОБА_12 , яка повідомила інформацію про звернення ОСОБА_1 до оргкомітету європейського джемборі та дискредитацію ВМГО «НОСУ» шляхом висловлювання припущень та недовіри діям міжнародного комісара та Голови Національної Ради. Пропозиція винести догану або виключити з лав «НОСУ» за систематичне порушення міжнародних комунікацій та відповідно до ст. 4.7 Статуту ВМГО «НОСУ». Було запропоновано ОСОБА_21 : не виключати ОСОБА_1 з лав ВМГО «НОСУ», а винести догану за систематичне порушення міжнародних комунікацій та створення негативного іміджу ВМГО «НОСУ» в скаутському світі. Рішенням Ревізійної комісії запропоновано, зокрема, Національній Раді розглянути питання щодо винесення догани ОСОБА_1 , вивчити питання щодо сплати членських внесків ОСОБА_1 згідно діючого «Положення ВМГО «НОСУ» про членські внески та надати пропозиції Національній Раді .

Сукупність вказаних обставин свідчать про те, що питання, які стосуються особи позивача, було винесено на розгляд засідання Національної Ради на виконання рішення Ревізійної комісії від 15.12.2019.

Суд не бере до уваги посилання сторони позивача на те, що із вказаним рішенням могло ознайомитися невизначено коло осіб, оскільки це не підтверджено наявними матеріалами справи, а сама пропозиція стосовно питання, яке було поставлено на обговорення Національної Ради, було ініційовано Ревізійною комісією Організації та озвучено посадовою особою, яка не залучена до участі у справі.

Також суд не бере до уваги твердження сторони позивача про те, що поширення інформації відбулося, як мінімум, серед членів Національної Ради, оскільки члени такої Ради визначені відповідачами у справі, а сам зміст позовних вимог свідчать про те, що начебто саме ці особи і поширили інформацію відносно позивача.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що фактично, оспорювана позивачем інформація була зафіксована відповідним протоколом засідання Національної Ради, яка діє як керівний орган на термін між З`їздами, а контролюючим органом Організації є Ревізійна комісія.

Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає

посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі.

Заяв про залучення до участі у справі ВМГО «НОСУ», до суду не надходили.

Пунктом 4.8 Статуту визначено, що Члени Організації старші 18 років, мають право виносити будь які питання на розгляд керівних органів Організації, апелювати до керівних органів Організації, брати участь у заходах Організації.

Пунктом 11.1 Статуту передбачено, що скарги на рішення (дії або бездіяльність) керівних органів, пов`язаних із набуттям та припиненням членства, правами та обов`язками членів Організації, розглядаються З`їздом Організації. Скарга має бути подана не пізніше двох місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про оскаржувані рішення чи обставини.

Рішення (дії, бездіяльність) Національної Ради можуть бути оскаржені на черговому або позачерговому З`їзді Організації.

Наявні в матеріалах справи докази та висловлена стороною позивача правова позиція свідчить про те, що позивач не погоджується із ухваленим Національною Радою рішенням про оголошення йому догани та мотивами, які передували ухваленню такого рішення.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач реалізував свої права, як члена Організації щодо оскарження такого рішення.

Таким чином, стороною позивача не доведено, що негативні на його думку твердження, викладені в протоколі №10 Засідання Національної Ради Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Національна організація скаутів України» від 24.12.2019, є недостовірними та були поширені відповідачами, як фізичними особами.

Крім того, відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Згідно із п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009, № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Суд вважає, що слід розрізняти факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. Тобто факти можна підтвердити, а підтвердження оціночних суджень є нездійсненим.

З наданого суду висновку №20/07/23-САС від 20.07.2023 за результатами психологічної експертизи ОСОБА_1 (т.2 а.с. 26-39) убачається, що у зв`язку із ситуацією, яка склалася позивач звертався до європейського офісу всесвітньої організації скаутів України із повідомленням про те, що керівник національної організації вимагає сплату грошей на свою банківську карту та вказував інші обставини отримання та витрачання грошей.

Матеріали справи не містять повідомлень (чи їх змісту), на які посилався позивач під час проведення відповідної експертизи.

Також матеріали справи не містять відомостей про виконання позивачем обов`язку по сплаті членських внесків.

Так, суд приходить до висновку про те, що поширена інформація наступного змісту: «дій ОСОБА_1 таких як неодноразові звернення до структур ВМГО «НОСУ» та поза її межами, використання принизливих звернень та слів під час комунікацій з членами ВМГО «НОСУ», та відповідно до п.4.6 Статуту ВМГО «НОСУ» за невиконання п. «Вчасно сплачувати членські внески», п. «Дотримуватись скаутського закону» (п.1,4,5,10), що призвели до неодноразового погіршення іміджу ВМГО «НОСУ» та приниження людської гідності», є оціночними судженнями, зробленими на підставі виконання рішення Ревізійної комісії Організації.

З урахуванням встановлених обставин, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача на поширення проти нього саме відповідачами - фізичними особами недостовірної інформації, при цьому оспорювана інформація є оціночними судженнями.

Крім того, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, як похідні від вимог про визнання інформації недостовірною.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_7 ), ОСОБА_8 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_8 ) про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя: Олексій ДИБА