Справа № 510/2228/23
Провадження № 2/510/609/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 із ОСОБА_5 ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.12.2018р.; копія Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.11.2023р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2020р.; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 01.08.2024р.; копія заяви ОСОБА_2 від 13.05.2009р. про прийняття спадщини; копія заяви ОСОБА_1 від 30.06.2009р. про прийняття спадщини; копія Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 06.07.2009р.; копія Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.07.2009 р. (є чинні заповіти від 18.08.2008р. №395 та від 06.08.2002р. №193); копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.07.2009р. (дата заведення спадкової справи 06.07.2009р.); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 24.07.2024р.; копія заповіту № 395 від 18.08.2008р. ОСОБА_3 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються доньками нині померлої ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 належало наступне майно:

1/130 частина земельної ділянки (як частка спільної сумісної власності) загальною площею 195,0548 га із кадастровим номером :01:005:0061, розташованої на території Котловинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.12.2018р.

За життя ОСОБА_3 розпорядилась належним їй майном, 18.08.2008р. склала заповіт на ім`я сторін (своїх доньок) у справі, 22.04.2009р. померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 були її доньки - сторони у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка і відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Про це свідчать їхні заяви про прийняття спадщини від 30.06.2009р. та 13.05.2009р. відповідно.

Проте, незважаючи на своєчасне звернення спадкоємців за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна.

Відповідачка за прийняттям спадщини звернулась, однак, не бажає здійснювати подальше оформлювання спадщини, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мала, на спадщину не претендує, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, про що 15.07.2020р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу оригінали документів (щодо земельної ділянки) позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім того, у 2018р. позивачка була вимушена звернутися до Ренійського районного суду Одеської області із позовними вимогами про визначення частки у спільній сумісній власності, які рішенням суду від 06.12.2018р. були задоволені.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі правовстановлюючого документу нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті матері позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку (1/130 її частину) як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий об`єкт нерухомого майна. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, а також по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання документів на землю, розпорядження щодо її цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1226, 1235, 1258, 1259, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- 1/130 частину (як на частку спільної сумісної власності) земельної ділянки загальною площею 195,0548 га із кадастровим номером :01:005:0061, розташованої на території Котловинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

що належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК