Дата документу 23.10.2024 Справа № 336/311/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/311/24 Пр. № 22-ц/807/1966/24Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року про залишення без задоволення заяви представника відповідача про забезпечення позову у справі за позовом ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (надалі ВЧ НОМЕР_1 НГУ) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ВЧ НОМЕР_1 НГУ звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с.3-26), в якому просила виселити ОСОБА_1 зі службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення.

У липні 2024 року відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову (а.в.м.с.132-137), в якій просила: до ухвалення судом остаточного рішення у цій справі заборонити позивачу ВЧ № НОМЕР_1 НГУ створювати перешкоди їй та її малолітньому сину ОСОБА_4 в наступному: - вільно в будь-який час доби заходити на охоронюване подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 ; - заходити до будівлі гуртожитку з метою проходу до квартири АДРЕСА_1 ; - вільно та без обмежень користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити виселяти її з квартири за адресою: АДРЕСА_2 за рішеннями житлової та інших комісій, створених позивачем, та за рішеннями посадових осіб, у віданні яких перебуває спірне житлове приміщення.

В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначала, що 01.07.2024 року о 18:00 год. до неї з`явились представники військової частини щодо припинення місця проживання відповідачки у спірному приміщенні. Вважає, що покладення на позивача заборони вчиняти певні дії на період розгляду цієї справи до ухвалення остаточного рішення в ній не завдасть майнової чи іншої шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 (а.в.м.с.27).Ухвалою суду першої інстанції (т.с.3 а.с.19)провадження у цій справі відкрито, призначено розгляд вищезазначеної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2024 року (а.в.м.с. 149) заяву представника відповідача про забезпечення позову у цій справі було повернуто стороні відповідача.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2024 року (головуючий суддя) суддя - доповідач Кочеткова І.В., судді Гончар М.С. та Кухар С.В. - а.в.м.с. 150-153) в порядку часткового задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 вищезазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано, заяву про забезпечення позову направлено до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року (а.в.м.с.155-156) вищезазначену заяву представника відповідача про забезпечення позову у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с.159-163) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та винести постанову, якою задовольнити її вищезазначену заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

В автоматизованому порядку 04.09.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю. та Подліянову Г.С.(а.в.м.с.164). Ухвалою апеляційного суду від 05.09.2024 року витребувано виділені матеріали справи у суду першої інстанції (а.в.м.с. 165-167), останні надійшли до апеляційного суду 11.09.2024 року (а.в.м.с. 168). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12.09.2024 року (а.в.м.с.169), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с.170), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та штату суддів Запорізького апеляційного суду взагалі.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 22.10.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддів Бєлку В.Ю. (у зв`язку із звільненням останнього у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року а.в.м.с. 180-181).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі представник відповідача через відповідача, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.в.м.с. 177-179), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_6 (а.в.м.с. 142-143), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились, за присутності представника позивача ОСОБА_6 (а.в.м.с. 142-143).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: …змінити рішення (п.2).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови…

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні вищевказаної заяви сторони відповідача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб, правильно керувався ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України та правильно виходив із такого.

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про виселення без надання іншого житлового приміщення (а.в.м.с. 2-42).

02.07.2024 року представником відповідача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони позивачеві створювати перешкоди відповідачу та її сину ОСОБА_4 вільно в будь-який час доби заходити на охоронюване подвір?я за адресою: АДРЕСА_2 ; заходити до будівлі гуртожитку з метою проходу до зазначеної квартири, вільно та без обмежень користуватись квартирою, заборонити виселяти відповідача з квартири за рішенням житлової та інших комісій (а.в.м.с. 132138).

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем не вказано, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову у вищезазначений спосіб, зазначений стороною відповідача в її вищезазначеній заяві, може зробити неможливими чи ускладнити виконання рішення суду саме за вищезазначеним єдиним у цій справі позовом позивача ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ, оскільки будь-який зустрічний позов відповідачем ОСОБА_1 у цій справі не заявлявся.

Так, судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що позивачем заявлено позов про виселення відповідача з квартири, натомість як відповідач пропонує забезпечити позов шляхом заборони позивачеві вчиняти певні дії, які не пов?язані з предметом спору.

Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем не надано суду першої інстанції у цій справі жодних доказів того, що у неї наразі є перешкоди у проживанні у квартирі, а заява містить виключно нічим не підтверджені міркування щодо можливості вчинення позивачем таких дій.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Крім того, запропоновані відповідачем заходи забезпечення жодним чином не можуть вплинути на можливість чи неможливість виконання рішення суду по цій справі як у разі задоволення позову судом, так і у разі відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для задоволення заяви та забезпечення позову за вищезазначеною заявою відповідача у вищезазначений спосіб у цій справі.

Крім того, в силу вимог ст. 150 ч. 10 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вищезазначеній заяві у цій справі відповідач ОСОБА_1 у тому числі фактично заявляє тотожні із її запереченнями (позицією відповідача) на позов позивача вимоги забезпечення фактично іншого спору, який може бути предметом позову ОСОБА_1 в іншій справі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останньої в редакції цієї постанови.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача лише частково при вищевикладених обставинах, відповідач не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, апеляційним судом встановлено, що відповідач, як особа з інвалідністю 2 групи (а.в.м.с. 163), в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останньої в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 04.11.2024 року, оскільки у період з 02.11.2024 року по 03.11.2024 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.