Справа № 461/859/24
Провадження № 2/466/1516/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у загальному позовному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої львівської державної нотаріальної контори про скасування заходів забезпечення позову,-

встановив:

29.01.2024 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явив в суд позовну заяву до Львівської міської ради, яка знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої львівської державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського,6, про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Радченка В.Є. від 30.01.2024 цивільну справу передано до Шевченківського районного суду м. Львова.(а.с.17-18).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024 передано матеріали справи для розгляду судді Шевченківського районного суду м.Львова Свірідовій В.В.(а.с.21)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання в загальному провадженні(а.с.22).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.09.2023 йому стало відомо, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, його квартира АДРЕСА_2 знаходиться під забороною.

Підставою обтяження послужила заява ОСОБА_2 вх.№68. від 28.01.1997 року,яка адресована завідуючому Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про накладення заборони арешту на належну йому квартиру АДРЕСА_2 . Від 1991 року назву вулиці змінено на" ОСОБА_4 "

Згідно з Свідоцтва про право власності на квартиру від 24.10.1995 року №43217 виданого Виконкомом Львівської міської ради квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільна (сумісної або часткової) власності гр. ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Реєстраційний запис щодо вказаної заборони був внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна, за заявою ОСОБА_2 від 28.01.1997року, а у 2007 році запис про заборону був в автоматичному режимі перенесений із системи «Феміда» в Єдиний державний реєстр відчужень заборон нерухомого майна державним підприємством «Інформаційний центр».

В грудні 2023 року представник позивача адвокат Стабрин В.В. звернувся до нотаріальної контори із заявою про зняття заборони з даної квартири, в чому йому було відмовлено.

Позивач вважає, що за таких обставин перебування належного йому майна під арештом є протиправним, порушує його право власності та перешкоджає вільно розпоряджатись своїм майно, тому змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання в загальному порядку.(а.с.22)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.06.2024 витребувано з Обласного комунального підприємства ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_2 .(а.с.49).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.(а.с.60).

Представник позивача адвокат Стабрин В.В. на адресу суду подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Львівської міської ради Феник Л.М. подала на адресу суду заявупро розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 24.10.1995р. виданого Виконкомом Львівської міської ради. Іншим співвласником даної квартири являється ОСОБА_6 ; співвласник ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; співвласник ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 знаходиться під забороною, реєстраційний номер обтяження 4547024, зареєстрований 25.02.2007. о 10:16:46 за №4547024 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора.

20.09.2023 позивач дізнався, що дана квартира знаходиться під забороною, тому в грудні 2023 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про зняття заборони, де йому було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи та згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру від 24.10.1995 року №43217 виданого Виконкомом Львівської міської ради, квартира АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної (спільна сумісна) власності громадянам ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно інформації ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.10.2022 №4152 вбачається, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №43217 від 24.10.1995 року виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно розпорядження №756 від 24.1.01995року.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд , власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено в підпункті 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням того, що арешт накладений на квартиру АДРЕСА_2 , належить позивачу ОСОБА_1 , заборона на вказану квартиру була внесена в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна, за заявою ОСОБА_2 від 28.01.1997року, а у 2007 році запис про заборону був в автоматичному режимі перенесений із системи «Феміда» в Єдиний державний реєстр відчужень заборон нерухомого майна державним підприємством «Інформаційний центр», наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його право власності та перешкоджає вільно розпоряджатись своїм майном, тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Представник позивачів просив судовий збір не стягнувати з відповідача, а залишити за позивачами.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати обтяження нерухомого майна за адресою: квартира АДРЕСА_2 , зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень, номер запису про обтяження №4547024, дата та час: 24.02.2007 10:16:46, державний реєстратор: Перша львівська державна нотаріальна контора( м. Львів, вул. Саксаганського, 6), підстава обтяження: заява ОСОБА_2 , вх..№68 від 28.01.1997р., видавник Перша львівська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле состояние: добудоване, статус жиле, адреса: АДРЕСА_1 власник ОСОБА_2 , додаткові відомості про обтяження: архівний запис та вилучити відповідний запис про обтяження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова