У Х В А Л А

15 лютого 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі судді Петрова Д.В., при секретарі судового засідання Сіренко Б.В., розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Простибоженка Олега Сергійовича про передачу справи за підсудністю у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ММТ Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Простибоженко О.С. із клопотанням про передачу справи за підсудністю у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ММТ Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування клопотання зазначив, що позивачем при подані позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території було порушено правила територіальної юрисдикції (підсудності). Зазначив, що зважаючи на те, що відповідач зареєстрований у Печерському районі міста Києва справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Печерського районного суду міста Києва.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, до суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про проведення судового засідання без його участі, підтримав клопотання про передачу справи за підсудністю, просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю, суд вважає, що його слід залишити без задоволення з таких підстав.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський» (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд вважає, що зазначений спір про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, безпосередньо стосується нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір, є АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Подільського районного суду міста Києва.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю є необґрунтованим, а отже підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 12, 13, 31-32, 187, 260, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача адвоката Простибоженка Олега Сергійовича про передачу справи за підсудністю у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ММТ Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ