КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження НОМЕР_2-ц/824/9827/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Проценка Олександра Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Григоренка І.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У жовтні 2022 року ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказує, що 01 липня 2021 року відповідачу надіслана пропозиція укласти договір №01-07-21-21,22-3/ЛУ7Б про надання послуг.

Умовами договору передбачено його виконання за адресою м. Київ, бул. Лесі Українки, 7-Б, паркомісця 21-3, 22-3.

Власник машино-місця зобов`язався сплачувати послуги виконавця по експлуатації та приймати участь у витратах по її утриманню, а виконавець ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" зобов`язався забезпечувати експлуатацію та обслуговування стоянки та прилеглої територї, зберігання транспортного засобу власника на стоянці, послуг по забезпеченню пропускного режиму (у тому числі, з використанням систем контролю та управління доступом) до паркінгу, здійснення функцій управління.

Вказує, що згідно договору про надання послуг щомісячна плата за утримання автостоянки складає 770,00 гривень за обслуговування одного машино-місця, а разом - 1540 гривень.

В період з 01 жовтня 2019 року по 01 жовтня 2022 року відповідач не сплачував витрати за обслуговування машино-місця та не приймав участі у витратах по утриманню підземної стоянки, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2022 року заборгованість відповідача становить 60 125,87 гривень.

Крім того, відповідно до пункту 5.3 договору за несвоєчасне внесення платежів позивачем нараховано пеню у розмірі 2 624,40 гривень.

З посиланням на статтю 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати, розмір яких становить 1 714,11 гривень та 6 839,29 гривень відповідно.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" заборгованість за надані послуги з обслуговування і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території в розмірі 60 125,87 гривень - основний борг, 6 836,26 гривень - інфляційну складову, 1 714,11 гривень - 3% річних, 2 624,40 гривень - пеня.

У березні 2023 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути заборгованість у розмірі 67 825,87 гривень - основний борг, 6 984,45 гривень - інфляційна складова, 1 750,69 гривень - 3% річних, 2 688,10 гривень - пеня.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» заборгованість за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території за період з 01 жовтня 2019 року по 01 березня 2023 року у розмірі 67 825,87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 6 984,45 грн, 3% річних у розмірі 1 750,69 грн, пеню у розмірі 2 688,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Проценко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що в пункті 3 статті 3, статті 627 ЦК України, статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору. Укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.

Вказує, що договір, надісланий 17 червня 2021 року відповідачу, не був підписаний. Також відповідач не надсилав позивачу відповіді про прийняття його пропозиції, зазначеній у договору №01-07-21-21/22-3/ЛУ7Б.

Відповідач не приймав пропозицію позивача і між ними не було досягнуто згоди з усіх істотних умов.

Стверджує, що висновки, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, оскільки відповідач не прийняв пропозицію позивача і договір №01-07-21-21/22-3/ЛУ7Б не був укладений.

Вказує, що не отримував послуг по обслуговуванню і утриманню підземної автостоянки та прилеглої території. Не потребує від позивача послуг з утримання в належному технічному і санітарному стані машино-місць 21-3, 22-3, розташованих у підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки самостійно утримує вказані паркомісця в належному технічному та санітарному стані, прибирає, виконує ремонтні роботи та слідкує за станом приміщення. Не потребує послуг із забезпеченням пропускного режиму та безперешкодному доступу до машино-місць.

Зазначені паркомісця використовуються скаржником для зберігання його автомобіля та автомомбіля дружини. Автомобілі обладнані протиугінною системою.

Послугами з постачання води та енергії скаржник не користується. Для освітлення машино-місця під час паркування відповідач користується ліхтариком.

Посилається на безпідставність наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Звертає увагу, що договір про надання послуг направлено відповідачу 17 червня 2021 року, разом з цим період заборгованості становить з 01 жовтня 2019 року по 17 червня 2021 року, у загальній сумі 20 580,00 гривень, на яку додатково нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Окрім цього, згідно розрахунку станом на 01 жовтня 2019 року наявне початкове сальдо у розмірі 16 445,87 гривень.

Таким чином, до моменту нібито укладання договору безпідставно нараховано

37 025,87 гривень основного боргу, на який додаткового нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що за період з 01 жовтня 2019 року по 17 червня 2021 року позивач надавав послуг з утримання машино-місць.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, а саме: актів виконаних робіт/наданих послуг, накладних, чеків, квитанцій, рахунків тощо, які б підтверджували понесення позивачем витрат на утримання машино-місць.

Вказує, що отримує послуги з утримання будинку і споруд, частиною якого є вказаний паркінг, та прибудинкової території від ТОВ "РАДА6" згідно договору №186/06/УХ від 27 лютого 2023 року

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведено обставин, що позивач має правові підстави для надання послуг з утримання машино-місць, що належать відповідачу та іншим власникам, розташованих у підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 . Матеріали справи не містять відомостей, на якій підставі позивач уважає, що він має право надавати послуги.

В обґрунтування порушення норм процесуального права посилається на неналежне повідомлення про розгляд справи.

Вказує, що суд першої інстанції при відкритті провадження у справі не з`ясував останню відому адресу реєстрації відповідача. Вказує на недобросовісну поведінку позивача, який достовірно знаючи, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в позовній заяві зазначив іншу адресу ( АДРЕСА_4 ), за якою відповідач ніколи не проживав та не був зареєстрований.

Місце перебування відповідача за адресою: АДРЕСА_3 зазначено у договорі №01-07-21-21/22-3/ЛУ7Б та у договорі купівлі-продажу паркомісця від 17 грудня 2018 року.

Вказує, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції поніс судові витрати у розмірі 15 000,00 гривень, докази понесення яких, надасть до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення у справі рішення.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути судові витрати.

11 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів апеляційної скарги.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 30 вересня 2024 року відповідачем отримано лист позивача з пропозицією укласти договір У23-09-24-21, 22-3/ЛУ7Б від 23 вересня 2024 року про надання послуг з обслуговування паркомісць НОМЕР_1, 22 підвалу 3, що знаходяться в підземній стоянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що вказана пропозиція позивача на укладення договору додатково підтверджує факт того, щож позивачем та відповідачем договір про надання послуг не укладався.

Зазначає, що відповідач не міг надати даний доказ раніше, оскільки такий було створено 23 вересня 2024 року та отриманий відповідачем 30 вересня 2024 року.

Просить приєднати до матеріалів справи копію листа №18 від 23 вересня 2024 року та копію примірнику договору №23-09-24-21, 22-3/ЛУ7Б від 23 вересня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що відповідач, одержуючи послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, за них не сплачує в установленому законом порядку, у зв`язку із чим за період з 01 жовтня 2019 року по 01 березня 2023 року утворилася заборгованість, яка станом на 01 березня 2023 року становить 67 825,87 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1».

Також суд вказав, що на підставі статті 625 ЦК України із відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у розмірі 6 984,45 грн, три проценти річних у розмірі 1 750,69 грн.

Окрім цього, суд зазначив, що пунктом 5.3. Договору визначено, що у випадку порушення зобов`язання щодо внесення платежів у строки та в розмірі, передбаченому Договором, Власник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання до дати повного погашення заборгованості. Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 є власником машино-місць АДРЕСА_5 , що підтверджується даними договорів купівлі-продажу від 30 січня 2013 року та від 17 грудня 2018 року (а.с. 9-10).

17 червня 2021 року ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) направило договір №01-07-21-21, 22-3/ЛУ7Б про надання послуг.

Згідно пункту 1.1 предметом договору є надання виконавцем послуг по утриманню будівлі і споруд, в тому числі машино-місць НОМЕР_1 рівня "3", НОМЕР_2 рівня "3", розташованих у підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 , послуг по забезпеченню пропускного режиму (в тому числі з використанням систем контролю та управління доступом) до паркінгу та здійснення функцій управління.

Відповідно до пункту 2.1. Договору виконавець зобов`язується забезпечити умови для безперешкодного доступу до машино-місця власника, осіб та транспортного (транспортних) засобу (засобів), які мають право доступу до паркінгу, інформацію про яких внесено до Додатку № 1 до Договору в порядку, передбаченому Договором; виконувати комплекс робіт по утриманню паркінгу в належному технічному і санітарному стані; забезпечувати пропускний режим до паркінгу в порядку, передбаченому Договором; забезпечувати Власнику безперешкодний доступ до машино-місця; вчасно укладати договори з постачальниками енергії, води, комунальними та сервісними службами та здійснювати взаєморозрахунки з ними; вчасно оповіщати Власника про необхідність виконання поточного і капітального ремонту машино-місця; виконувати капітальний і поточний ремонт машино-місця за рахунок Власника з попереднім узгодженням порядку виконання таких робіт і їх вартості.

Як визначено у пункті 2.2.4. договору, власник зобов`язується вчасно сплачувати виконавцеві платежі, передбачені цим Договором.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Сторони домовилися про застосування авансової системи оплати послуг. Платежі по авансовій системі вносяться за один місяць.

Пунктом 4.8 договору визначено, що розмір плати за надання послуг (частка власника у витратах) до 30 червня 2021 року становить 490,00 гривень за обслуговування одного машино-місця. Разом за два машино-місця становить 980,00 гривень на місяць. З 01 липня 2021 року розмір щомісячної плати за надання послуг (частка власника у витратах) становить 770,00 гривень за обслуговування одного машино-місця. Разом за два машино-місця становить 1 540,00 гривень.

Відповідно до пункту 7.1 договору сторони домовились, що умови цього договору, відповідно до статті 631 ЦК Укарїни розповсюджуються на відносини по наданню зазначених в договорі послуг, які виникли між сторонами з моменту набуття права власності. Договір діє до 01 липня 2026 року (а.с. 6-8).

Згідно даних розрахунку витрат з 01 лютого 2017 року розмір частки у витратах по утриманню та експлктації паркомісця становить 430 гривень (а.с. 12).

Згідно даних розрахунку витрат з 01 липня 2021 року розмір частки у витратах по утриманню та експлуатації паркомісця становить 773,03 гривень (а.с. 13).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за період з жовтня 2019 року по вересень 2022 року розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 60 125,87 гривень - основний борг, 6 839,29 гривень - сума інфляційних нарахувань, 1 714,11 гривень - 3% річних, 2 624,40 гривень - пеня, а всього 71 303,67 гривень (а.с. 4).

Згідно даних розрахунку заборгованості з жовтня 2022 року по лютий 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 7 700,00 гривень - основний борг, 145,16 гривень - інфляційні втрати, 36,58 гривень - 3% річних, 63,70 гривень - пеня, а всього 7 945,44 гривень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 128 ЦК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до частини 8 статті 128 ЦК України днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із змісту позовної заяви убачається, що адресою реєстрації відповідача зазначено АДРЕСА_4 .

01 листопада 2022 року Печерським районним судом міста Києва направлено запит до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з метою встановлення адреси зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (як у запиті суду).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 04 листопада 2022 року зареєстровано 4 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 21).

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто суд при формуванні запиту невірно вказав дату народження особи.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 листопала 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Встановлено сторонам строк для подачі заяв по суті спору (а.с. 22-23).

Відповідно до даних конверту за трек номером №656 убачається, що супровідний лист, копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена відповідачу на адресу АДРЕСА_4 . Конверт повернувся на адресу суду із відміткою "кінець терміну зберігання" (а.с. 31).

Згідно даних конверту за трек номером №614 копія ухвали про відкриття провадження та супровідний лист повернувся на адресу суду із відміткою "кінець терміну зберігання" (а.с. 30).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на недобросовісну поведінку позивача та вказує, що за адресою АДРЕСА_4 , ніколи зареєстрований не був.

Відповідно до даних договору купівлі-продажу машино-місця від 30 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 убачається, що адресою реєстрації ОСОБА_1 на момент укладення вказаного договору значиться АДРЕСА_4 (а.с. 10).

З даних договору купівлі-продажу машино-місця від 17 грудня 2018 року убачається, що адресою реєстрації ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_3 .

Рішенням Київської міської ради №5421/5462 від 08 вересня 2022 року вулицю Декабристів у Дарницькому районі міста Києва перейменовано на вулицю Братства тарасівців.

Аналіз встановлених даних, дозволяє зробити висновок, що твердження скаржника про те, що він ніколи не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , є хибними.

Разом з цим, з матеріалів справи установлено, що судова кореспонденція поверталась на адресу суду із відміткою "кінець терміну зберігання", що згідно статті 128 ЦПК України не є належним чином повідомленням особи про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині відсутності у матерілах справи доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відтак, рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення.

Щодо клопотання відповідача від 11 жовтня 2024 року про приєднання доказів до матеріалів справи, колегія суддів зазначає про таке.

Із змісту поданого клопотання убачається, що відповідач просить приєднати до матеріалів справи копію листа №18 від 23 вересня 2024 року та копію примірнику договору №23-09-24-21, 22-3/ЛУ7Б від 23 вересня 2024 року.

Разом з цим, предметом спору у справі є заборгованість відповідача за отримані послуги з утримання машино-місць за період з жовтня 2019 року по березень 2023 року.

Ураховуючи предмет спору та спірний пероід, колегія суддів відмовляє у задоволенні поданого копотання, оскільки додані до нього докази не стосуються предмету позову та не впливають на вирішення справи.

Вирішуючи питання за позовними вимогами по суті, колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частин 1,4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з положеннями статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 3.24 ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки. Основні положення", затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.03.2019 № 87, нежитлове приміщення - це приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду.

У підземних, підвальних, цокольних і на першому поверхах житлових будинків допускається улаштування вбудованих і вбудовано-прибудованих гаражів для одноквартирних житлових будинків та стоянок для машин і мотоциклів, що належать мешканцям багатоквартирних житлових будинків, згідно з вимогами ДБН Б.2.2-12 та ДБН В.2.3-15 (п. 5.38 ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки. Основні положення").

Зважаючи на те, що підземний паркінг, в якому знаходяться машино-місця відповідача, є нежитловим приміщенням у структурі житлового будинку АДРЕСА_2 , який потребує обслуговування відповідно до вимог, норм, стандартів чинного законодавства України, в тому числі забезпечення господарсько-питним, протипожежним і гарячим водопостачанням, каналізацією, опаленням, вентиляцією, електропостачанням, очищенням від сміття та відходів тощо, з урахуванням наведених вище положень статей 1, 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", можна зробити висновок, що утримання підземного паркінгу відноситься до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

З матеріалів справи убачається, що, звертаючись до суду із позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є надавачем послуг з утримання парковки.

17 червня 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено пропозицію укласти договір про надання послуг та копію відповідного договору. Проте такий відповідачем підписано не було.

Установлено, що відповідач є власником машино-місць НОМЕР_1 рівня "3", НОМЕР_2 рівня "3", розташованих у підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням зазначеного, з огляду на те, що послуги з утримання та обслуговування паркінгу не можуть надаватися відокремлено від машино-місць відповідача, які знаходяться в цьому підземному паркінгу, та отримання яких (послуг) відповідач не може бути позбавлений у зв`язку із специфікою надання таких послуг (освітлення, охорона, прибирання, утримання систем водопостачання та пожежогасіння паркінгу тощо здійснюються для власників усіх паркомісць одночасно), апеляційний суд відхиляє доводи відповідача щодо не споживання наданих послуг (освітлення паркомісця ліхтариком, самостійного прибирання та користування електроенергією), які є безпідставними та не логічними. За таких обставин, колегія суддів уважає, що відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг на управління підземним паркінгом не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані послуги.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано доказів того, що послуги з утримання паркінгу надаються не ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1", а іншою особою.

Посилання відповідача на укладення договору про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території між "РАДА6" та відповідачем колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно пункту 1.1 зазначеного договору предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а саме: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітинок, винесення побутових відходів, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання; водовідведення; теплопостачання; зливної каналізації, дератизація, дезинсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових систем гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливної каналізації і технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені та закріплені в установленому прибудинковій території, поливання дворів, клумб, газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території призначеної для проїзду та проходу противоожеледними сумішами, експлуатація номерних знаків на будинках, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води, енергопостачання ліфтів, періодична повірка обслуговування іремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі її демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, та здійснення функцій управління будинком АДРЕСА_2 .

Відтак, аналіз зазначеного пункту можна зробити висновок, що договір №186/06/УХ від 27 лютого 2013 року передбачає управління виключно будинком №7Б та прибудинковою територією, а не підземного паркінгу, що знаходиться в будинку АДРЕСА_6 .

За наведених вище обставин, колегія суддів уважає, що відповідач як власник паркомісць та споживач послуг, наданих позивачем, зобов`язаний оплачувати отримані послуги.

Отже, відсутність договору не може беззаперечно свідчити про відсутність у споживача послуг обов`язку по сплаті за надані йому житлово-комунальні послуги.

Незважаючи на відсутність письмового договору про надання послуг з утримання та обслуговування нерухомого майна між сторонами у справі фактично склалися саме такі зобов`язальні правовідносини, оскільки позивач надає відповідачу послуги з утримання та обслуговування машино-місць, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, відтак відповідач, як власник цього нерухомого майна, зобов`язаний їх оплачувати.

Побідні висновки наведені Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18.

На підтвердження розміру заявлених позовних вимог позивачем додано розрахунки заборгованості, відповідно до яких загальний розмір заборгованості відповідача за період з 01 жовтня 2019 року по 01 березня 2023 року становить 67 825,87 гривень.

Із змісту розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви убачається, що такий починається із наявної заборгованості відповідача у розмірі 16 445,87 гривень.

При цьому, ані позовна заява, ані доданий розрахунок не містить обґрунтування вказаної заборгованості, даних про період виникнення такої та її складові.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами відповідача, щодо відсутності обґрунтування заборгованості у розмірі 16 445,87 гривень, оскільки така не обґрунтована позивачем належними та допустими доказами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що вимоги позовної заяви про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 51 380,00 гривень, як такі, що доведені та відповідачем не спростовані.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості убачається, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем без урахування заборгованості, що наявна станом на жовтень 2019 року у розмірі 16 445,87 гривень.

Заперечуючи проти здійсненого позивачем обрахунку 3% річних та інфляційний втрат, відповідачем на спростування наданого позивачем розрахунку не надано контррозрахунку, який, на думку відповідача, відповідатиме обставинам справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приймає до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості.

Відповідно до даних розрахунків заборгованість відповідача за інфляційними втратами становить 6 984,45 гривень, 3% річних - 1 750,69 гривень.

Ураховуючи те, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання, відтак із останнього підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

Звертаючись до суду із позовом, позивач окрім заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних, просив стягнути пеню у відповідності до 5.3 договору про надання послуг.

Відповідно до частин 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.3 договору про надання послуг №01-07-21-21, 22-3/ЛУ7Б від 01 липня 2021 року у випадку порушення зобов`язання щодо внесення платежів у строки та у розмірі, передбаченому договором, власник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання до дати повного погашення заборгованості.

Ураховуючи те, що відповідачем не прийнято пропозицію позивача щодо укладення договору про надання послуг №01-07-21-21, 22-3/ЛУ7Б від 01 липня 2021 року, вимоги позивача про стягнення пені на підставі пункту 5.3 договору колегія суддів уважає необґрунтованими.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що вимоги позову слід задовольнити частково, а саме: стягнути заборгованість за надані послуги у розмірі 51 380,00 гривень, 3% річних у розмірі 1 750,69 гривень та 6 984,45 гривень - інфляційна складова, а всього 60 115,14 гривень.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги, вимоги позову задоволено на 84,3%, вимоги апеляційної скарги - на 15,7%.

За подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 гривень, що підтверджується даними платіжного доручення №499 від 27 жовтня 2022 року.

За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3 721,50 гривень.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, слід стягнути 2 091,48 гривень.

На відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, з ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" на користь ОСОБА_1 слід стягнути 584,27 гривень.

Ураховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України , апеляційний суд уважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1" понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 507,21 грн (2 091,48 грн - 584,27 грн), застосувавши принцип взаємозаліку.

Відповідно до статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Проценка Олександра Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» заборгованість за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки у розмірі 51 380,00 гривень, 3% річних у розмірі 1 750,69 гривень та 6 984,45 гривень - інфляційна складова, а всього 60 115,14 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 507,21 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова