справа № 619/4413/24
провадження № 2/619/1231/24
Рішення

Іменем України

01 листопада 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільного справу №619/4413/24,

імена (найменування) учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 ,

відповідачка: ОСОБА_3 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав.

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обґрунтування позову зазначено, що у період перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Спільне життя не склалося через різні погляди на життєві ситуації. Коли дитині було п`ять років, вони припинили особисті стосунки за ініціативою відповідачки, з того часу донька проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка проживає окремо. На теперішній час та на протязі вже майже шести років відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Вона відсторонилася від будь-якого спілкування з дитиною, фізичним і психічним здоров`ям її не займається та не цікавиться, жодних спроб побачитися з донькою з боку відповідачки не відбувається. Ніякої матеріальної підтримки від неї дитина не отримує.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 01.07.2024 судом сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 669745 щодо місця проживання (перебування) відповідачки.

Ухвалою суду від 02.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.08.2024.

Відповідно до ухвали суду від 06.08.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 01.10.2024, яке було відкладено на 29.10.2024, 01.11.2024.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, у якій проти задоволення позову не заперечує, просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ матір`ю записана ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Відповідач, яка являється матір`ю дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньок.

Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22.10.2021, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 19.06.2010 - розірвано (а.с. 25-26).

Згідно з судовим наказом від 20.09.2021 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходу (а.с. 28-29).

За характеристикою, виданою Харківським заводом «Продтовари» ОСОБА_1 за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як досвідчений, професійно підготовлений працівник (а.с. 13).

ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену заяву про те, що вона не заперечує проти задоволення позову у її відсутність (а.с. 16).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що позивач тривалий час проживає з донькою та самостійно займається її вихованням, навчанням та утриманням, мати дитини участі у її вихованні не приймає взагалі.

Із довідки Міської дитячої поліклініки № 4 убачається, що за період спостереження лікаря-педіатра дівчинка відвідувала лікаря у супроводі батька, який опікувався її лікуванням, дотримувався призначень та рекомендацій лікаря (а.с. 69).

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Департамент служб у справах дітей 10.09.2024 за № 342 надав висновок, за відомостями якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59-60).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Дослідивши висновок, суд не знаходить підстав для непогодження з зазначеним висновком.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Ураховуючи викладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_3 щодо її доньки підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на його користь, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до ч. 5 ст. 272 КПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевського, буд. 55.

Суддя І. М. Нечипоренко