Справа № 650/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

судді Снігурського В. В.,

за участю секретаря Куриляк О. Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у в м.Зборові у порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2485831 від 07.09.2021 року у розмірі 35043,49 грн та судових витрат в сумі 2684 грн, 13000 грн. на правничу допомогу.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не виконала своїх договірних зобов`язань.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті суми процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості становить 48797,45 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5852,75 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 42944,70 грн. Однак позивач просить стягнути з відповідача лише 35043,49 грн заборгованості

Представник відповідача надав відзив, згідно якого зазначає, що відповідач позову не визнає, так як кредитного договору вказаного у позовній заяві не укладала.

Вказаний у позові картковий рахунок АТ КБ ПриватБанк на ім`я ОСОБА_2 не відкривався, відповідно і кошти їй не поступали.

Крім того, позивачем зазначено адресу ОСОБА_2 за якою відповідач ніколи не проживала та не була зареєстрована.

Представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд встановив:

позивачем надано копію договору про споживчий кредит № 2485831 від 07.09.2021 року між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_2 .

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7 300,00 грн. Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 7 днів з 07.09.2021 р. (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.09.2021 р. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 638,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

29.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2485831 від 07.09.2021 р., між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2485831 від 07.09.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 .

В підтвердження отримання відповідачем кредиту, позивач надав довідку АТ КБ «Приватбанк» №774/01-02 від 01 лютого 2022 року (а.с.13-14), згідно якої з рахунку ТОВ «Міолан» через систему платежів LiqPay була проведена фінансова операція по переказу коштів на підставі договору №4071 від 11.03.2020:

07 вересня 2021 року переведено кошти в сумі 7300 грн. по договору №2485831 на картку 5168-74ХХ-ХХХХ-ХХ89, одержувач ОСОБА_2 .

Однак представником відповідача надано відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 17.06.2024 на його адвокатський запит, згідно якої підтвердити чи спростувати видання довідки від 01.02.2022 року вих. N0 774/01- 02. АТ КБ «ПриватБанк можливості не має по причині відсутності реєстрів.

Підтвердити чи спростувати наявність картки вказаної у довідці станом на період проведення операції (07.09.21р.) та рахунку вказаного у довідці, оформленого на ОСОБА_2 банк не може.

Картка № НОМЕР_1 , яка зазначена у довідці від 01.02.2022 року вих. N0 774/01- 02 наявна, але не належить ОСОБА_2 .

Підтвердити чи спростувати фінансову операцію по переказу коштів що вказана у довідці банк не може, так як запитувана інформація є банківською таємницею власника картки. Надання банком інформації, що містить банківську таємницю стосовно фізичної особи можливо лише на підставі дозволу від клієнта або за рішенням суду.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

На виконання ухвали суду про витребування інформації, отримано відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 17.10.2024, згідно якої на ім`я ОСОБА_2 картка № НОМЕР_1 не оформлялася.

Представник позивача у судовому засіданні з вказаною відповіддю АТ КБ «Приватбанк» не погодилася, зазначила, що інформація надана банком є неповною. Вказала, що кошти надавалися через систему платежів LiqPay, тому у АТ КБ «Приватбанк» наявна інформація про повний номер картки та її користувача.

Також представник позивача надала роздруківки, отримані від ТОВ «Міолан», згідно яких ОСОБА_2 попередньо 15.08.2021, 20.08.2021, 30.08.2021 та 02.09.2021 укладала з ТОВ «Міолан» договори про споживчі кредити і кошти перераховувались на один і той номер банківської картки № НОМЕР_1 та особу відповідача було встановлено і підтверджено.

Крім цього позивачем надано копії меморіальних ордерів, отриманих від первісного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно яких ОСОБА_2 15.09.2021 пролонгувала кредитний договір № 2485831 та частково платила заборгованість по даному договору.

Однак суд приходить до висновку, що вказані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами виходячи з наступного:

попередні договори про споживчі кредити на які посилається позивач не є предметом розгляду у даній справі.

фотознімок особи з паспортом на ім`я ОСОБА_2 в даній справі не може вважатися належним і достатнім доказом того, що саме відповідач укладала кредитний договір № 2485831 від 07.09.2021 та отримала кошти;

копії меморіальних ордерів про проведення оплати за договором № 2485831 отримані позивачем від ТОВ «Мілоан», яка не є учасником даної справи, належно не засвідчені, не були надані разом з позовною заявою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника, тобто меморіальний ордер не є доказом саме зарахування суми грошових коштів на рахунок отримувача, а є доказом списання коштів.

В даній справі позивач зобов`язаний першочергово довести факт укладення договору з відповідачем, в тому числі факт отримання відповідачем кредитних коштів з огляду на зміст ст.1046 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позові суду належно не доведено, оскільки зазначена у позові та долучених до нього документах банківська картка № НОМЕР_1 не належить відповідачу.

Доводи представника відповідача про не укладання відповідачем договору та про відсутність доказів перерахунку кредитних коштів заслуговують на увагу та приймаються судом.

Відтак у відповідачки відсутні будь які зобов`язання перед новим кредитором - позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, ст.1046 ЦК України,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2485831 від 07.09.2021 року відмовити у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2024 року.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський