Провадження №2-др/760/78/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крупського Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крупського В.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказав, що у позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Крім того, зазначає, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 25000 грн за договором про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «С,Д,К. Партнерс».

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в прийнятті додаткового рішення з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, три проценти річних у сумі 38,22 доларів США та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

При цьому у позовній заяві зазначено, що у зв`язку із розглядом справи позивач очікує понести витрати на правову (правничу) допомогу, загальна вартість яких орієнтовно складе 10000 грн та розмір яких буде підтверджено безпосередньо під час розгляду справи, докази, що підтверджуватимуть надання витрат на правничу допомогу та їх оплату будуть надані позивачем до суду у відповідності до вимог, визначених ч.8 ст.141 ЦПК України.

Заочним рішенням суду від 28 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доларів США заборгованості за договором доручення від 30 липня 2020 року та три відсотки річних у розмірі 38 доларів 22 центи США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

27 березня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крупського В.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, у якій він просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що копію рішення представником позивача було отримано на електронну пошту лише 15 березня 2024 року. Про існування повного тексту судового рішення дізнатись раніше він не міг, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення опубліковано лише 18 березня 2024 року. До заяви додано копію договору про надання праввої допомоги від 27.06.2022 року, копію докового договору №1 від 27.06.2022, копію акту приймання передачі від 18.03.2024 року.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 12 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд вважає, що вказівку у ч.8 ст.141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти, що подання такої заяви можливе на будь-якій стадії розгляду справи по суті, але перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи. Подання такої заяви необхідне для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Як встановлено судом, позивач у позовній заяві заявила, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Однак, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом з доказами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано до суду лише 27 березня 2024 року (здана на пошту - 20 березня 2024 року), тобто з пропуском строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України

У заяві про ухвалення додаткового рішення та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначив, що копію рішення представником позивача було отримано на електронну пошту лише 15 березня 2024 року. Про існування повного тексту судового рішення дізнатись раніше він не міг, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення опубліковано лише 18 березня 2024 року.

Відповідно до ч.1, 6 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд вважає причини пропуску процесуального строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України поважними, та вважає за необхідне поновити такий строк.

Разом з тим частиною 9 ч.83 ЦПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Як встановлено судом, до заяви про ухвалення додаткового рішення та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення додано такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 27.06.2022 року, копію докового договору №1 від 27.06.2022, копію акту приймання передачі від 18.03.2024 року.

Проте, позивачем не додано підтвердження надсилання (надання) таких копій документів відповідачу, а тому суд не бере до уваги подані докази до заяви про ухвалення судового рішення.

Відтак, оскільки доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем не додано, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.13, 43, 49, 83,141, 270, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крупського Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного суду

міста Києва Н.М. Аксьонова