Справа № 139/568/23
Провадження № 2/127/3784/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Чернілевської Р.В.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Цепляєва С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкування. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача - ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до якої входять, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 та житлова квартира АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Серебряковою Ю.В. щодо майна померлого було відкрито спадкову справу №28/2023. Згідно довідки про коло спадкоємців спадкування відбувається за законом. Так, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса звернулись відповідачі, які є онуками спадкодавця як спадкоємці першої черги за законом за правом представлення. Позивач же як рідний племінник спадкодавця має право на спадкування його майна за законом як спадкоємець другої черги за правом представлення відповідно до вимог ст. 1262 та 1266 ЦК України. Крім того, позивач вказує, що саме він тривалий час опікувався спадкодавцем, що був особою похилого віку, матеріально забезпечував всі його потреби та проживав разом із спадкодавцем в його будинку, тому на переконання позивача, він має право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування згідно положеннями ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Проте позивач не в змозі реалізувати своє право на спадкування за законом, оскільки у нього відсутні документи, які б підтверджували наявність родинних зв`язків між спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що є батьком позивача. Так відсутнє документальне підтвердження того факту, що спадкодавець ОСОБА_5 та батько Позивача ОСОБА_6 є рідними братами, а позивач, в свою чергу є рідним племінником спадкодавця. Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 його батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В свою чергу, батько позивача ОСОБА_6 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_5 . Батьками братів є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача та брат спадкодавця, ОСОБА_6 , помер. Відповідно до Архівної довідки №07/291/7, виданої за заявою позивача, батьками спадкодавця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Позивач вказує, що зазначення по батькові спадкодавця « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_12 » є лише технічною опискою, допущеною особою, що реєструвала факт народження спадкодавця в 1938 році. При цьому отримати довідку про народження батька позивача - ОСОБА_6 , який народився в 1943 році, неможливо, оскільки як слідує з довідки Державного архіву Вінницької області №07/292/7 книг реєстрації актових записів про народження громадян у с. Конищів Мурованокуриловецького району за 1943 рік в архіві не збереглись. У зв`язку із тим, що батько позивача помер ще у ІНФОРМАЦІЯ_12, а будь-які архівні відомості, які б підтверджували наявність між батьком позивача - ОСОБА_6 та спадкодавцем ОСОБА_5 відсутні, позивач позбавлений можливості надати письмові документи, що підтверджували б той факт, що він доводиться спадкодавцю рідним племінником.

Таким чином, встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_5 необхідне позивачу для реалізації своїх спадкових прав в повному обсязі, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даною заявою та просить встановити факт родинних відноси ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить змінити черговість одержання права на спадкування, з огляду на наступне. У даному випадку саме позивач протягом тривалого часу здійснював опіку над спадкодавцем, що в силу похилого віку та проблем зі станом здоров`я фактично перебував у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечувати свої потреби. Так, Позивач в період з січня 2017 року регулярно приїздив до спадкодавця та здійснював за ним догляд, а з червня 2022, з огляду на погіршення стану здоров`я дядька, почав постійно проживати з ним в одному будинку та надавати йому всю необхідну допомогу з ведення домашніх справ: приготування їжі, прибирання, дрібний побутовий ремонт, догляд за домашньою худобою та птицею, тощо. Позивач також за власний рахунок забезпечував матеріальні потреби спадкодавця, адже останній був особою похилого віку, його єдиним доходом була пенсія, якої не завжди вистачало для покупки всіх необхідних для підтримки стану здоров`я ліків та задоволення особистих базових потреб, таких як покупка продуктів харчування, одягу та взуття. Позивач власними коштами оплачував комунальні послуги за житлову квартиру АДРЕСА_3 , що належала спадкодавцю. Позивач дбав про здоров`я свого дядька, відвідував разом із ним медичні заклади, оплачував необхідні спадкодавцю медичні дослідження та купував ліки за призначенням лікаря. Коли у Позивача була відсутня можливість супроводжувати спадкодавця під час його лікування у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова, позивач перераховував грошові кошти своїй знайомій ОСОБА_13 , яка проживає у Вінниці та яка здійснювала оплату необхідних спадкодавцю медичних послуг, коли позивач не міг робити це особисто. Натомість, відповідачки життям та станом здоров`я дідуся не цікавились, за життя спадкодавця відповідачки не приїжджали до нього навіть аби просто навідати, не кажучи вже про піклування чи надання матеріальної підтримки. Як вказує позивач жодна із відповідачок на похорони спадкодавця не приїхала, поховання позивач здійснював за власні кошти.

Також позивач зазначає, що як вказано у Лікарському свідоцтві про смерть спадкодавцю на момент смерті виповнилось вісімдесят чотири роки, тобто останній був особою глибоко похилого віку, внаслідок чого він був фізично неспроможний самостійно забезпечувати власні потреби як матеріальні, так і побутові (прибирання, приготування їжі, тощо). Крім того, в доданих до даної позовної заяви медичних документах вказано, що у спадкодавця було діагностовано захворювання серця-гіпертонічну хворобу (із множинними супутніми діагнозами). Таким чином, на переконання позивача, у даному випадку ним було надано достатньо доказів на підтвердження безпорадного стану спадкодавця в силу похилого віку та множинних захворювань серцево-судинної системи. З огляду на вищевказане, позивач, окрім встановлення факту родинних відносин, просить змінити черговість права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши позивачу ОСОБА_1 . черговість одержання права на спадкування за законом на спадкове майно померлого разом із спадкоємцями першої черги у спадковій справі №28/2023, відкритій приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Серебряковою Ю.В.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

22.11.2023 адвокатом Цепляєвим С.В. в інтересах ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву (вх. №95951) згідно якого остання вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Щодо позовних вимог про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вказала, що ні підтвердити, ні спростувати останні не може у зв`язку із відсутністю інформації та будь-яких документів з цього приводу. Зазначила, що не відповідає дійсності твердження позивача, що він з січня 2017 року регулярно приїздив до спадкодавця та здійснював за ним догляд, а з червня 2022 року почав постійно проживати з ним в одному будинку та надавати йому всю необхідну допомогу з ведення домашніх справ, оскільки згідно відповіді на адвокатський запит Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Мурованокуриловецької селищної ради» Нагорняк А.М. 10.10.2016 звернувся до Управляння праці та соціального захисту населення з заявою про надання соціальної допомоги догляду вдома. Наказом №06 від 20.10.2016 ОСОБА_5 було прийнято на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома. Соціальний догляд здійснювався з 20.10.2016 по 02.02.2023 (дату смерті). Соціальну послугу догляду вдома надавав соціальний робітник ОСОБА_14 та надавалися такі послуги: закупівля та доставка товарів з магазину, прибирання та доставка медикаментів, піднесення палива в будинок, допомога в прибиранні житла, часткова допомога в пранні білизни, допомога при консервації овочів та фруктів, допомога в оформленні субсидії, документи, допомога по господарству. Щодо твердження позивача про матеріальне забезпечення за його рахунок потреб спадкодавця зазначає, що ОСОБА_5 отримував чималу пенсію у січні 2020 року - 10135 грн., а на час смерті лютий 2023 року - 14155 грн. В період часу з січня 2020 року по лютий 2023 року загальна сума пенсій склала 471451 грн. Натомість позивач же у свою чергу не надав жодних доказів про розмір доходу який він отримував і за які кошти «надавав» матеріальну допомогу спадкодавцю, так як ніде не працює. Вказала, що твердження позивача, що відповідачі не надавали допомоги спадкодавцю, не цікавилися його життям також не відповідає дійсності. Разом з батьком ОСОБА_15 та сестрою ОСОБА_16 , а в подальшому зі своїми чоловіками та дітьми постійно їздили до діда з бабою, допомагали по господарству, різали та заготовляли дрова, проводили ремонт в будинку (заміна вікон) відпочивали усі разом. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_15 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабуся ОСОБА_17 . Після чого ОСОБА_18 з своїм чоловіком та чоловіком ОСОБА_19 продовжували їздити до діда - ОСОБА_5 в с. Конищів та по мірі необхідності допомагали по господарству, готували їжу, прибирали в будинку та на подвір`ї. Відповідач ОСОБА_19 у цей час рідше бувала в селі у діда, так як у її молодшої дочки ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виявили захворювання, встановили інвалідність, тому вона була вимушена постійно займатися дитиною. В свою чергу дідусь ОСОБА_5 мав особистий автомобіль, квартиру у м. Вінниці та доволі часто сам приїздив до ниху гості. Після смерті бабусі, дід передав ключі від своєї кватири в м. Вінниці онучці ОСОБА_16 , і вона доглядала за квартирою, здійснювала поточний ремонт при потребі. Приблизно в 2020 році допомагали у ремонті квартири, так як мережі водо- та теплопостачання перебували в аварійному стані. Що стосується сплати комунальних послуг, то наскільки їй відомо - дід сплачував їх самостійно дуже прискіпливо відносився до цього питання, лише в окремих випадках, коли був зайнятий, делегував це питання або соціальному робітнику, або онучці ОСОБА_16 . Дід, для свого віку непогано себе почував, обходив себе самостійно, до останнього їздив за кермом свого автомобіля. У разі потреби сам на автомобілі відвідував лікарню. Як їй відомо 30.12.2022 року дідусь самостійно приїхав в м. Вінницю з села для сплати комунальних послуг за квартиру, йому стало зле, сусіди викликали швидку та його було госпіталізовано до Вінницької обласної лікарні ім. Пирогова, де він перебував в кардіологічному відділенні до 19.01.2023. В цей час вона разом з дітьми хворіли та не могли провідати дідуся в лікарні. Разом з тим, постійно спілкувалися з ним по телефону, цікавилися його потребами та самопочуттям. Дідусь запевняв, що він непогано себе почуває, має усе необхідне для лікування та харчування. Крім того від дідуся стало відомо, що під час перебування у лікарні він позичив кошти у знайомої нашого батька - ОСОБА_13 , а після одужання повернув позичені кошти її на карту. Про смерть дідуся відповідачці стало відомо випадково 03.02.2023 року пізно увечері, після дзвінка сусідки з села. Як відомо поховання було зроблено за кошти заощаджені дідусем, крім того позивач для організації поховання отримав кошти (3 пенсії - біля 43000 грн, та матеріальну допомогу селищної громади).

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2023 витребувано у приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. копію спадкової справи №28/2023 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 .

16.02.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області витребувано у КНП "Барська міська лікарня" Барської міської ради (попередня назва - КНП "Барська центральна районна лікарня" Барської районної ради) та КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради" належним чином завірені копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_5 за останні п`ять років до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чернілевська Р.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , а також представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Цепляєв С.А. заперечували щодо позовних вимог та просили у їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 , який є другом ОСОБА_1 , показав, що жив по сусідству із померлим ОСОБА_5 . Вказав, що ОСОБА_1 був племінником померлого ОСОБА_5 , батько ОСОБА_22 та ОСОБА_23 були братами. ОСОБА_24 допомагав дядьку по господарству (варив їсти, косив, копав). ОСОБА_5 в силу віку пересувався як з паличкою, так і без неї. Коли ОСОБА_5 захворів, ОСОБА_24 почав жити з дядьком. Приблизно за місяць до смерті ОСОБА_5 разом із ОСОБА_24 забирали його з лікарні у м. Вінниці.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 , яка є соціальним працівником, показала, що ОСОБА_5 було прийнято на обслуговування соціальним 20.10.2016, допомагала йому по господарству, у городі, прала, прибирала, робила консервацію. ОСОБА_5 мав складний характер, самостійно їздив у магазин та купував собі продукти, мав господарство - годував свиней. У лікарню у м. Бар ОСОБА_5 їздив самостійно власним автомобілем. У період з 20.10.2016 по 06.09.2022 по вівторкам та по п`ятницям (дні навідувань соціального працівника) жодного разу не бачила ОСОБА_24 . ОСОБА_5 самостійно себе обходив до смерті, а після 06.09.2022 з`явився ОСОБА_24 , коли ОСОБА_5 звертався до нього під час перебування в лікарні. Вказала, що знала батька позивача, вони спілкувалися з ОСОБА_25 , однак чи були вони рідними братами їй не відомо, їх батьків не знала. До самої смерті ОСОБА_5 самостійно пересувався, за кілька днів до смерті мав намір самостійно з`їздити у село на базар.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_26 , яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_2 , показала, що проживала по сусідству із ОСОБА_5 , який мав важкий характер та часто скандалив із сусідами. Вказала, що до нього ходила соціальна працівниця. З 2022 року до ОСОБА_27 почав навідуватися ОСОБА_24 , періодично бачила як поряд з двором ОСОБА_28 стояв автомобіль ОСОБА_24 , проте разом з ОСОБА_25 не проживав. ОСОБА_5 самостійно обходив господарство (годував свиней та кури), часом наймав людей за оплату. Також ОСОБА_5 самостійно їздив на автомобілі по селі та у місто Бар. Повідомила, що зі слів людей їй відомо, що батько ОСОБА_24 - ОСОБА_29 , а також ОСОБА_23 нібито брати, їх батьків не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 , яка є знайомою позивача ОСОБА_1 , повідомила, що коли ОСОБА_5 у м. Вінниці забрала швидка допомога, то з`ясовувала у яку лікарню міста Вінниці його було госпіталізовано, так останній тоді перебував у центрі серцевої хірургії, також за проханням ОСОБА_24 придбала усі необхідні речі та ліки для ОСОБА_5 , кошти за які ОСОБА_24 потім переказав їй на картку. Після смерті своєї дружини ОСОБА_5 приїжджав до належної йому квартири у м. Вінницю разом із ОСОБА_24 . Була знайома із ОСОБА_5 більше десяти років. Вказала, що ОСОБА_23 та ОСОБА_30 були рідними братами. Як відомо зі телефонних розмов із ОСОБА_5 у нього було господарство (поросята, кури).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_31 , яка була сусідкою ОСОБА_5 , вказала, що батько ОСОБА_22 був рідним братом ОСОБА_5 . Вказала, що після смерті дружини ОСОБА_5 стан його здоров`я погіршився, ніякого господарства у нього не було. Приблизно двічі на тиждень до ОСОБА_5 приходила патронатна сестра. За необхідності ОСОБА_24 перевозив ОСОБА_5 , у тому числі відвозив до лікарні, також останні пів року перед смертю поряд з ним постійно був ОСОБА_24 : варив їсти, прибирав, ночував разом з ним. За рік до смерті ОСОБА_5 тричі перебував на лікуванні у м. Бар, а також три тижні лікувався у м. Вінниці. Вказала, що за останні пів року до смерті ОСОБА_5 заходила лише у двір, у будинку не була.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_32 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , показала, що проживала по сусідству із ОСОБА_5 близько 6 років. Протягом останнього року через паркан бачила біля ОСОБА_5 ОСОБА_24 , який відвозив ОСОБА_28 у лікарню у м. Бар, обробляв город та допомагав по господарству. Чи ночував ОСОБА_24 у будинку ОСОБА_5 їй не відомо. Соціального працівника бачила приблизно двічі на тиждень. Вказала, що за кілька днів до смерті ОСОБА_5 за проханням соціальної працівниці ОСОБА_33 передавала йому грошові кошти у розмірі 800 грн та хліб, тоді дід самостійно виходив із кімнати будинку. Також вказала, що ОСОБА_23 та ОСОБА_34 батько - ОСОБА_29 були братами.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06.02.2023 Мурованокуриловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також лікарським свідоцтвом про смерть №18 від 03.02.2023 (а.с. 14-15).

За життя ОСОБА_5 неодноразово проходив стаціонарне лікування в медичних закладах.

Так, згідно виписки з історії хвороб ОСОБА_5 , наданої КНП «Барська міська лікарня», ОСОБА_5 тричі перебував на стаціонарному лікуванні: з 06.09.2022 по 15.09.2022 - виписаний із поліпшенням; з 08.10.2022 по 18.10.2022 - виписаний із поліпшенням; з 15.11.2022 по 01.12.2022 - виписаний із поліпшенням (а.с. 165-168).

Відповідно до виписка №23337 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.01.2023 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні серцево-судинної хірургії з 30.12.2022 по 10.01.2023 та у відділенні кардіології з 10.01.2023 по 19.01.2023 у кардіологічному із діагнозом: ІХС, дифузний кардіосклероз, коронасклероз, аорто склероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 1 ст., ГЛШ, ризик ССУ високий. Гіпертензивне серце. СН ІІ Б, ФК ІІІ-ІV, ФВ - 22 % зі значно зниженою систолітичною функцією лівого шлуночка. Фібриляція-тріпотіння передсердь, постійна форма, нормосистологія. Повна блокада ЛНПГ. НИК ІІІ ст. Легенерва гіпертензія ІІ ст. Двобічний Гідроторакс. Асцит. Анасарка. 19.01.2023 Виписаний із наданням лікувальних рекомендацій (а.с. 159).

Також до матеріалів справи додано заключення мультидетекторної комп`ютерної томографії органів грудної порожнини ОСОБА_5 від 04.05.2022 (а.с. 29), проте вказане заключення не являється остаточним діагнозом.

За заявою ОСОБА_5 від 10.10.2016 останнього було прийнято на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома з 20.10.2016, про що винесено наказ КУ «Територіальний центр соціального обслуговування Мурованокуриловецького району» №106 від 20.10.2016 (а.с. 83, 84).

Як слідує із відповіді КУ «Центр надання соціальних послуг Мурованокуриловецької селищної ради» №01-01/634 від 01.11.2023 соціальну послугу догляду вдома з 20.10.2016 по 02.02.2023 (дату смерті) ОСОБА_5 надавала соціальний робітник ОСОБА_14 . Відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома йому надавалися такі послуги: закупівля та доставка товарів з магазину, придбання та доставка медикаментів; піднесення палива у будинок (в опалюваний сезон); допомога у прибиранні житла; часткова допомога в пранні білизни; допомога при консервації овочів та фруктів; допомога в оформленні субсидії, документі; допомога по господарству (а.с. 82).

Згідно наказу КУ «Центр надання соціальних послуг Мурованокуриловецької селищної ради» №18 від 03.03.2023 надання соціальних послуг догляду вдома та натуральної допомоги ОСОБА_5 з 02.02.2023 припинено у зв`язку із смертю (а.с. 85).

Згідно відомостей Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області загальний розмір отриманої ОСОБА_5 пенсії за період з 01.01.2020 по 28.02.2023 становить 471451,10 грн (а.с. 87-88).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно.

23.02.2021 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебряковою Ю.В. заведено спадкову справу №28/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №71746023 від 10.03.2023 (а.с. 16).

Згідно матеріалів спадкової справи із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися: ОСОБА_2 як онука за правом представлення батька (сина померлого) - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 як племінник; ОСОБА_35 як онука за правом представлення батька (сина померлого) - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 як онука за правом представлення батька (сина померлого) - ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує на необхідність встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_5 , як його рідним дядьком, для реалізації спадкових прав позивача після смерті спадковця.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 є уродженцем села Конищів Морованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 повторно виданого 08.02.2023 Мурованокуриловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_7 (а.с. 13).

Батько позивача - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 19.11.2003 Конищівською сільською радою Мурованокуриловецького району (а.с. 20).

Згідно повідомлення Державного архіву Вінницької області №07-292/7 від 10.02.2023 довідку про народження ОСОБА_6 неможливо надати у зв`язку з тим, що книг реєстрації актових записів про народження громадян по с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області за 1943 рік в архіві на зберіганні немає (а.с. 21).

22.08.2023 ОСОБА_1 звертався до Мурованокуриловецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про внесення виправлень до актового запису про народження №221, складеного 11.03.1950 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області державної реєстрації актів цивільного стану, у якій просив виправити прізвище дитини і батьків з « ОСОБА_37 » на « ОСОБА_38 », ім`я батька дитини з « ОСОБА_39 » на « ОСОБА_40 » (а.с. 51).

Водночас, відповідно до архівної довідки №07-291/7 від 10.02.2023, виданої Державним ахівом Вінницької області, у книзі актових записів про народження громадян по с. Конищів Морованокуриловецького району Вінницької області за 1938 рік є актовий запис №69 від 03 грудня 1938 року про народження такого змісту: прізвище та ім`я дитини: ОСОБА_5 (так в документі); дата народженння ІНФОРМАЦІЯ_13 ; батьки: ОСОБА_8 (так у документі), 30 років, українець, ОСОБА_9 , (так у документі), 21 рік, українка (а.с. 18-19).

Відповідно до довідки №140, виданої 06.03.2023 Конищівським старостинським округом Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18, дійсно здійснював поховання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 33). Вказане не заперечується відповідачами.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд може розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, у зв`язку з яким виникають юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Системний аналіз частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

Зокрема, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до частини першоїстатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ізаперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Цеположення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19, від 27 листопада 2023 року у справі №190/704/20 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц).

Так, позивач вказуючи на неможливість документального підтвердження родинних відносин між ним та спадкодавцем, як племінником та рідним дядьком, посилався на те, що книги реєстрації актових записів про народження громадян у селі Конищів Мурованокуриловецького району за 1943 рік (рік народження батька позивача - ОСОБА_6 , як про те вказує позивач) не збереглися, тому зазначив про підтвердження такого факту показаннями свідків.

Разом з тим, показання самих лише свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_41 , ОСОБА_13 та ОСОБА_42 не є достатніми доказами для встановлення факту родинних відносин. При цьому із показів свідків неможливо достовірно встановити ані спільних батьків спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (батька позивача), ані підтримання ними за життя родинних відносин як між рідними братами. Сама лише наявність взаємовідносин між позивачем та спадкодавцем не може свідчити про те, що вони є родичами, та підтверджувати ступінь споріднення. До того ж, жоден із допитаних судом свідків не показав на визнання спадкодавцем ОСОБА_5 за життя позивача ОСОБА_1 його рідним племінником.

До того ж, позивач посилаючись на відсутність книг реєстрації актових записів про народження громадян у селі Конищів Мурованокуриловецького району за 1943 рік, не надав жодних належних доказів на підтвердження того, що його батько ОСОБА_6 народився саме ІНФОРМАЦІЯ_19. Враховуючи відомості вказані у свідоцтві про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , у віці 60 років, роком народження останнього міг бути як 1943 рік, так і 1944 рік, проте доказів на підтвердження точної дати його народження матеріали справи не містять.

Будь-яких інших письмових доказів (інформації з сільської ради, погосподарських книг, тощо), що батько позивачка ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_5 є рідними братами суду не надано, жодних клопотань про витребування відповідних доказів позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_5 як рідним дядьком та племінником.

Щодо позовної вимоги про зміну черговості спадкування суд зазначає наступне.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.

Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1266 ЦК України).

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21), від 24 січня 2024 року у справі № 640/19045/17 (провадження № 61-11041св23).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)/

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Так, із наданої позивачем медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. Разом з тим, будь-яких медичних документів, у тому числі висновків медико-соціальної експертної комісії та лікарсько-консультативної комісії, які могли б підтвердити, що за життя ОСОБА_5 в силу свого віку та діагностованих лікарями захворювань потребував постійного стороннього догляду та/або з наявністі у нього інших вад, які впливали на загальний стан здоров`я, обмежували працездатність, суду не надано. Тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані.

Крім того, суд критично оцінює надані показання свідка ОСОБА_21 щодо складності у пересуванні ОСОБА_5 , зважаючи на пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_42 , які вказували, що ОСОБА_5 самостійно пересувався та обходив себе до самої смерті, а також пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_26 , які вказували, що ОСОБА_5 самостійно їздив по населеному пункту на власному автомобілі.

При цьому допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 пояснила, що жодного разу у будинок ОСОБА_5 не була, а свідок ОСОБА_42 вказала, що заходила у будинок лише один раз за кілька днів до смерті ОСОБА_5 , зазначила, що дійсно підписувала якийсь акт, проте його зміст їй не відомий, тому суд критично ставиться до наданого позивачем акту щодо проживання особи (а.с. 22), зміст якого суперечить поясненням свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , якими останній підписано.

Надані рахунки та квитанції про оплату комунальних послуг (а.с. 23-27) жодним чином не підтверджують надання допомоги спадкодавцю, так як за періодом оплати здійсненні вже після його смерті.

Крім того, із наданої позивачем квитанції №2925-3777-38020-0200 (ПАТ КБ «ПриватБанк») на переказ власних коштів у сумі 4965,05 грн на користь ОСОБА_43 неможливо встановити призначення такого переказу.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності надали змогу дійти висновку про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані.

Так, під час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б давали йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, відтак у задоволенні позовних вимог про зміну черговості спадкування слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкування слід залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1259, 1266, 1269 ЦК України, ст.ст. 13, 15, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265 , 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкуваня - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , остання відома адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення суду складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна