головуючий у суді І інстанції Сенюта В.О.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Сергія Олександровича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 29 вересня 2007 року по 29 грудня 2017 року.

У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 грудня 2017 року Деснянським районним судом міста Києва видано судовий наказ № 754/16218/17 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21 липня 2023 року, розмір заборгованості станом на 01 липня 2023 року становить 198 992 грн 56 коп. Оскільки наявна заборгованість, відтак у період з жовтня 2018 року по 05 вересня 2023 року пеня за вказаний період становить 458 390 грн 60 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

23 листопада 2023 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, яку обґрунтовувала тим, що відповідачем було подано новий розрахунок заборгованості відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів зменшилася з 198 992 грн 56 коп. до 36 533 грн 20 коп., у зв`язку з чим позивачем був зроблений новий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідно до якого сума пені зменшилася з 458 390 грн 60 коп. до 144 383 грн 97 коп.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі 11 029 грн 37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 073 грн 60 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко С.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року в частині розміру стягнутої пені та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 квітня 2021 року по 22 листопада 2023 року у розмірі 144 383 грн 97 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду має бути змінене в частині розміру стягнутої пені.

Скаржнику не зрозуміло, з яких підстав судом першої інстанції визначено саме такий розмір пені, оскільки будь-якого розрахунку судом не здійснено.

Апелянт зазначає, що відповідач всіма способами намагався уникнути сплати аліментів у розмірі більшому ніж він сплачував.

Так, ОСОБА_2 було подано до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву про зміну розміру аліментів, у якій він просив суд стягувати з нього аліменти в твердій сумі у розмірі 3 000 грн на кожну дитину (справа № 754/8170/21).

Однак рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року йому було відмовлено у задоволенні позову.

У вказаному позові ОСОБА_2 посилався на скрутне матеріальне становище, однак як з`ясувалося у 2021 року відповідач, як ФОП отримав дохід у розмірі 6 503 269 грн 61 коп., у IIкварталі 2022 року - 1 610 400 грн; у IIIкварталі 2022 року - 5 519 808 грн 11 коп.

Посилання відповідача на те, що він добровільно сплачує за навчання доньок, за необхідності їх лікування та оздоровлення, підтверджує той факт, що у відповідача є кошти для цього, але будь-яким чином не звільняє його від добросовісного та своєчасного виконання своїх аліментних зобов`язань та відповідальності за виникнення заборгованості зі сплати аліментів.

Позивач вважає, що оскільки (за новим розрахунком) з 01 квітня 2021 року щомісяця існувала заборгованість зі сплати аліментів, яка збільшувалася та перевищувала суму аліментів, яка підлягала стягненню (помісячно) і ця заборгованість станом на 22 листопада 2023 року не була погашена, то позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивач зазначає, що станом на дату проведення розрахунків - подачі заяви про зменшення позовних вимог (22 листопада 2023 року) заборгованість по сплаті аліментів відповідачем не була погашена.

На думку апелянта, суд першої інстанції мав задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути пеню у сумі 144 383 грн 97 коп., оскільки як вбачається з розрахунку, поданого до позовної заяви розмір пені за прострочення майже за кожен місяць перевищував 100 % заборгованості, але суд взагалі визначив суму пені у розмірі 11 029 грн 37 коп., не надавши будь-якого обґрунтування, чому саме ця сума була визначена судом.

Сума пені за всі місяці (з квітня 2021 року по листопад 2022 року) не перевищує суму заборгованості на яку вона нараховується за ці місяці, що чітко зазначено у розрахунку та відповідає порядку нарахування пені зазначеному в Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21).

Позивач та представник позивача - адвокат Бойко С.О. в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, змінити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року в частині розміру стягнутої пені та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 квітня 2021 року по 22 листопада 2023 року у розмірі 144 383 грн 97 коп.

Представник відповідача - адвокат Моценко О.В. у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Зі змісту статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2018 року головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дубасом А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу № 754/16218/17 від 14 грудня 2017 року Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (частина 1 статті 196 СК України).

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Відповідно до частин 1,3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Звертаючись з цим позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період жовтня 2018 року по 05 вересня 2023 року, позивач обґрунтовувала розмір заборгованості зі сплати аліментів Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 21 липня 2023 року №55564801/12, здійсненим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 23).

Відповідно до цього розрахунку державного виконавця загальний розмір заборгованості за аліментами станом на 01 липня 2023 року становить 198 992 грн 56 коп. (а.с. 23 зворот).

Заперечуючи проти позову, відповідач подав Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2023 року №55564801/12, здійснений державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 56).

Відповідно до цього розрахунку державного виконавця загальний розмір заборгованості за аліментами станом на 01 вересня 2023 року становить 36 533 грн 20 коп., заборгованість у відповідача виникла з 01 квітня 2021 року (а.с. 56 зворот).

23 листопада 2023 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, яку обґрунтовувала тим, що відповідачем було подано новий розрахунок заборгованості відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів зменшилася з 198 992 грн 56 коп. до 36 533 грн 20 коп., у зв`язку з чим позивачем був зроблений новий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів (а.с. 66-78).

В судовому засіданні суду першої інстанції 27 лютого 2024 року представник позивача - адвокат Бойко С.О. та представник відповідача - адвокат Моценко О.В. на запитання головуючого судді зазначили, що претензій до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2023 року №55564801/12 немає (а.с. 92-93 зворот).

З огляду на встановлене, спір між сторонами справи щодо розміру заборгованості з аліментів станом на 01 вересня 2023 року відсутній, тому судом першої інстанції правильно визначено розмір заборгованості - 36 533 грн 20 коп.

У зв`язку із тим, що розмір заборгованості з аліментів зменшився з 198 992 грн 56 коп. до 36 533 грн 20 коп., позивачем був зроблений новий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідно до якого сума пені зменшилася з 458 390 грн 60 коп. до 144 383 грн 97 коп. з 01 квітня 2021 року по 22 листопада 2023 року (а.с. 68-77).

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідачем не наведено та не обґрунтовано належними та допустимими доказами тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для звільнення відповідача, як платника аліментів, від відповідальність у вигляді неустойки (пені) за весь час прострочення сплати аліментів.

Положенням статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, апеляційний суд дійшов висновку про те, що він відповідає порядку нарахування пені визначеному практикою Верховного Суду та 1% пені від суми заборгованості становить 144 383 грн 97 коп. за період прострочення з 01 квітня 2021 року по 22 листопада 2023 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що 1% пені від суми заборгованості за період прострочення становить 11 029 грн 37 коп. не ґрунтується на матеріалах справи.

Разом з тим, апеляційний суд з врахуванням положення частини 1 статті 196 СК України встановив, що позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), але не більше 100 відсотків заборгованості, а саме: 36 533 грн 20 коп.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на вище викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення - змінити, стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) у розмірі 36 533 грн 20 коп. В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року- залишити без змін.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Отже, при подачі позову ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за вимогу стягнення додаткових витрат, тому відповідно до частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача у дохід держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні (враховуючи розмір задоволених позовних вимог: 36 533 грн 20 коп. х 100% : 144 383 грн 97 коп. ціни позову = 25,3 %), а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за сплату судового збору за подачу позову та апеляційної скарги (1 073 грн 60 коп. + 1 610 грн 40 коп. = 2 684 грн), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 679 грн 05 коп. (25,3 % х 2 684 грн : 100% = 679 грн 05 коп.).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі 36 533 грн 20 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 679 грн 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 31 жовтня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська