Справа № 333/2123/24
Провадження № 2/333/2503/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 року АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» звернулося до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 117 грн. 90 коп. та судові витрати.

Посилається в позові на те, що «Monobank» це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланнямhttps://www.monobank.ua/terms.

13.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13.04.2018 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі до 40 000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Позивач, 27.08.2023 року направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 п. 5 Розділу ІІ Умов 26.09.2023 року кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором станом на 05.12.2023 року становить 79 117 грн. 90 коп., з них: 79 117 грн. 90 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.04.2018 року у розмірі 79 117 грн. 90 коп. станом на 05.12.2023 року. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 08.03.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

30.04.2024 року представник відповідача адвокат Турчинський М.І. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а тому, згідно з роз`ясненнями, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. До того ж, долучені до позову Умови надано в редакції, яка не діяла станом на момент укладення відповідачем кредитного договору. Підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, видачу кредитної картки, та не містить жодних даних про умови кредитування та обранняним певної банківської послуги, сплату процентів за користування кредитом тощо. В позовній заяві вказано, що факт ознайомлення відповідача з текстом Умов і правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Однак, п. 6.3 розділу 6 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. Однак, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту та Тарифів, їх підписання Відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем та долученими до позову в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Відповідно до матеріалів справи, відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 40 000,00 грн., шляхом зарахування на поточний рахунок та видачею кредитної картки «Чорна картка». Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість. При цьому позивач здійснював автоматичне списання коштів на погашення щомісячних процентів за користування кредитом. Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 05.12.2023 року, відповідно до якого, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснював нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4% або 37,2 % (поточна ставка) та 76,8% або 74,4% (прострочена ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами надання грошових коштів позичальнику, оскільки розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такими допустимими доказами отримання кредитних коштів позичальником та факт виконання умов договору можуть бути касовий документ заява про видачу готівки, виписки по рахункам. В позовній заяві позивач зазначає, що просить стягнути з відповідача залишок заборгованості за кредитом 79 117 грн. 90 коп., з них: 0 гривень відсотки, 0 гривень пеня, 0 гривень судовий збір, 0 гривень заборгованість за порушення грошового зобов`язання, тобто ця сума є тілом кредиту. Однак, якщо подивитися на розрахунок заборгованості (останній стовпчик розрахунку), то вбачається, що відповідачем регулярно поверталися отримані кошти, однак позивач не направляв їх на погашення заборгованості за тілом кредиту, а самостійно без згоди відповідача встановлював вигадані відсотки та перераховував ці кошти на погашення начебто відсотків. Позивач нараховував борг відповідачу шляхом додавання тіла кредита списаних відсотків. В обґрунтування позову позивачем надано Анкету-заяву підписану відповідачем. Однак ця анкета заява не містить інформації про умови кредитування (відсоткова ставка, пеня, пільговий період, ліміт та інше). Тобто не є доказом про укладення кредитного договору. Додані до позовної заяви так звані Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не підписані відповідачем, тому не можна вважати, що відповідач погодився на ці умови. Відповідач не погоджується із позицією позивача, що «підписуючи Анкету-заяву боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами за карткою Монобанк, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспорту споживчого кредиту «Картка Монобанк», адже підписав Анкету-заяву, у якій записані положення про ознайомлення останнього у мобільному застосунку «Монобанк» з вищевказаними документами. Позивач обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщених на сайті https://www.monobank.ua/terms. як на невід`ємну частину спірного договору. Проте, відповідач не погоджується саме з даними Умовами та правилами. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача процентів за користування коштами, пені та комісії. Отже, нарахування заборгованості, яке прослідковується по розрахунку заборгованості та виписці по картковому рахунку в частині відсотків, пені, комісії, здійснювались банком неправомірно, було враховано при визначені заборгованості за тілом кредиту. Також слід зазначити, що сума, яка була стягнута з відповідача в позасудовому порядку, шляхом автоматичного списання з його карткового рахунку, підлягає врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума саме неповернутих коштів. На підставі викладено, просять суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також представником відповідача зазначено про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн.

02.05.2024 року представником позивача ОСОБА_2 через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у кому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 13.04.2018 року підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі відповідачу та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка,пеня, комісія (пункт Тарифи). Договір є обов`язковим для виконання. ОСОБА_1 не звертався до позивача з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А тому, кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем, у т.ч. Анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача. Відповідно до розділу «Використання електронного підпису» Умов та правил, 6.1. Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. 6.2. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 6.3. Підписані Клієнтом та /або Банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються Банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільний додаток Клієнту, а також їх копії можуть бути надані Банком на паперовому носії на запит Клієнта. Під час одержання однією із Сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. 6.4. Під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувала та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. 6.5. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. 6.6. Відкритий ключ розміщується в Анкеті-Заяві, яка підписується Клієнтом. (039266ef994406224fb8172dea7cf3bcc9d722f60a40fbd05ba58e1f1976fb928e). 6.7. Перевірка ЕП та аутентифікація Клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів Банка. В разі негативного результату перевірки Банк відмовляє Клієнту в прийомі електронного документа. У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви). Згідно з п. 3 Анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). На виконання ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» першим кроком при реєстрації у мобільному додатку Monobank є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг, для чого Банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при надання банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи. З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «УНІВЕРСАЛ БАН» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку Monobank ОТР-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором про надання банківських послуг Monobank, у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 13.04.2018 року пройшов процедуру верифікації та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Monobank/UniversalBank. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, підписанням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 13.04.2018 року, а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Використання кредитних коштів підтверджується випискою, отже відповідач намагається приховати фактичні обставини справи, що погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку Monobank, бо інакше він жодним чином не мав би технічної можливості користуватися додатком Monobank. Кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. Тобто, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Отже, заповненням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 13.04.2018 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцю встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Застосування доданих правовідносин, правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 є передчасним та незаконним, оскільки вказана судова практика ВП ВС ухвалена судом щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, зокрема у кредитних відносинах, на підставі договору, укладеного у письмовій формі відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем не спростований боржником, яким крім того не надано контррозрахунку. Крім того, Банк надає виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) відповідача, які підтверджують отримання останім та користування кредитними коштами, а також те, що після отримання банківської картки ОСОБА_1 здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Довідка про розмір встановленого кредитного ліміту додана до відзиву. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, кредитний ліміт відповідача складає 40 000,00 грн., баланс складає (мінус) 39 117 грн. 90 коп., тобто заборгованість складає 79 117 грн. 90 коп., з яких 40 000,00 сума наданого та використаного кредитного ліміту, 39 117 грн. 90 коп. суми овердрафту (мінусу по картці). Овердрафт виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Відповідно до п. 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до п. 5.13 «5. Надання на обслуговування кредиту» розділу 2 Умов, погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: 1) сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) сплачуються неустойка (штраф,пеня) та інші платежі, що передбачені договором. У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного мінімального платежу (тобто по сплаті процентів та/або частини кредиту), погашення його грошових зобов`язань за такими щомісячними платежами відбувається згідно з строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком виникнення щомісячного платежу і включно до поточного щомісячного платежу, дотримуючись черговості погашення, вказаної у цьому пункті, стосовно кожного окремого щомісячного мінімального платежу. У випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов`язань клієнта за договором з порушенням зазначеної черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Відповідно до Тарифів, дійсних на дату підписання: пільговий період за карткою до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умов і її погашення в повному обсязі); Розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн., але не більше залишку заборгованості). Відповідно до п. 5.16 розділу «5. Надання та обслуговування кредит» у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). Відповідно до п. 5.19 розділу, у випадку якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у п. 5.18, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків)та нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до підпункту 5.22. п. 2 розділу другого Умов у разі, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 508 768 грн. 05 коп., витрат по картці на суму 587 885 грн. 95 коп., отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 79 117 грн. 90 коп. (587 885,95 грн. 508 768,05 грн.). Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. Поповнення, які проводив відповідач свідчать про те, що він усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів, отже, з урахуванням вищесказаного присутні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримував.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили. Заяву про розгляд справи без їх участі або відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 07.07.1989 року, заява № 11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, надані сторонами під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі заява від 13.04.2018 року), в якій визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

У заяві ОСОБА_1 просив відкрити на своє ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний лімітна суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав: заяву від 13.04.2018 року (підписану відповідачем особисто), витяг з Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) від 24.11.2021 року (будь-який підпис (власний, електронний) відповідача відсутній), витяг з Тарифів за Чорною карткою Мonobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Мonobank від 01.01.2023 року (без зазначення у ньому анкетних даних ідентифікуючих особу позичальника, а також номеру та дати укладення кредитного договору), в якому розмір загальних витрат за кредитом вказано у сумі 36 668 грн. 07 коп., виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 по картці № НОМЕР_2 за період з 13.04.2018 05.12.2023.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту у сумі 40 000,00 гривень, що підтверджується: довідкою банка від 02.05.2024 року про розмір встановленого кредитного ліміту станом на 02.05.2024 року за карткою № НОМЕР_2 (а.с.93), довідкою про наявність рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я відповідача по картці № НОМЕР_2 (а.с. 70)

З огляду на вказане, посилання представника відповідача на те, що банком не доведено надання ОСОБА_1 грошових коштів кредитного ліміту у відповідній сумі є необґрунтованими.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором та Виписках по рахунку (а.с. 6-13, а.с. 71-92).

Надані у відповіді на відзив: форму підтвердження договору розстрочки (а.с. 97-98, 102, 109, 116), заява клієнта № 20.30.240597 від 01.11.2018 року (а.с. 94), заява клієнта № 20.30.246705 від 05.11.2018 року (а.с. 99), заява клієнта № 20.30.130987 від 11.08.2018 року (а.с. 103), заява клієнта № 20.30.130971 від 11.08.2018 року (а.с. 106), заява клієнта № 20.30.085191 від 19.06.2018 року (а.с. 110), заява клієнта № 20.30.143333 від 22.08.2018 року (а.с. 113), заява клієнта № 20.30.120053 від 30.07.2018 року (а.с. 117), Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 01.11.2018 року (а.с. 94-95), Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 05.11.2018 року (а.с. 99-100), Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 11.08.2018 року (а.с. 103-104, 106-107 Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 19.06.2018 року (а.с. 110-111), Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 22.08.2018 року (а.с. 113-114), Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 30.07.2018 року (а.с. 116-117), таблиці обчислення загальної вартості кредиту (видача розстрочки 01.11.2018 року а.с. 96, видача розстрочки 05.11.2018 року а.с. 101, видача розстрочки 11.08.2018 року а.с. 105, видача розстрочки 11.08.2018 року а.с. 108, видача розстрочки 19.06.2018 року а.с. 112, видача розстрочки 22.08.2018 року а.с. 115, видача розстрочки 30.07.2018 а.с. 119), зображення клавіш телефону 1,2,3 (а.с. 121) суд не приймає як доказ наявності заборгованості відповідача перед Банком за кредитним договором № б/н від 13.04.2018 року, оскільки позивачем не надано доказів, яке відношення вказані документи мають до укладеного між сторонами кредитного договору, яким є Анкета-заява № б/н від 13.04.2018 року.

Згідно з наданим позивачем Розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку, борг відповідача за вказаним договором станом на 05.12.2023 року становить 79 117 грн. 90 коп., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Суд зауважує, що вказаний розрахунок містить обмежену кількість інформації.

Так, не зважаючи на заявлену у позові суму кредитного ліміту та підтверджену Довідкою банку у розмірі 40 000,00 грн., Розрахунок містить інформацію про те, що фактично розмір кредитного ліміту станом на 13.04.2018 року (дату, з якої починається розрахунок заборгованості) складав лише 2 500,00 грн.

Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки це баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

До того ж, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Позивачем надано Виписки по рахунку відповідача, відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до яких, 30.09.2018 року відповідачу було підвищено кредитний ліміт до 40 000,00 грн.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами надання вказаних коштів у сумі 40 000,00 грн., а відповідачем вказана обставина не була спростована.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У позовній заяві АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

Однак, в долучених до позову документах відсутні належні та достовірні докази про те, що Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank), Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача були підписані позичальником в подальшому за допомогою електронного підпису.

Крім того, долучена до позову сканкопія Анкети-Заяви від 13.04.2018 року підписана особисто відповідачем, а не за допомогою будь-яких інших видів особистого електронного підпису (а.с. 14), а тому фактично вважається, що між сторонами було укладено кредитний договір у письмовій формі, на умовах, викладених у Анкеті-Заяві.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

ОСОБА_1 у заяві від 13.04.2018 року засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

Проте, у цій заяві не зазначено вид картки, яку бажає отримати відповідач, ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні види послуг, за які йому має бути сплачено.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що позивачем нараховувались відповідачу проценти за користування кредитом. При цьому, проценти погашались, в тому числі, самим позивачем за рахунок кредитних коштів.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві від 13.04.2018 року процентна ставка не зазначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами (особисто позивальником та представником Банку), відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право на стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.04.2018 року, посилався на те, що 13.04.2018 року відповідач підписав Анкету-Заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що він погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

При цьому, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана відповідачем, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування.

При цьому ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.

Витяг з Умов і Правил обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank».

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (справа № 6-16цс15).

Отже, доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача з Умовами і правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору, а саме 13.04.2018 року, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодив із зазначеними Умовами і правилами.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, надані банком Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання позивача на Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів від 24.11.2021 року, Тарифи Чорної картки Мonobank та Паспорт споживчого кредиту з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім (особисто) і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17)

Доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача із Умовами і правилами та Тарифами, які наб які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору, а саме 13.04.2018 року, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодився із зазначеними Умовами і Правилами.

Що стосується посилань позивача на положення Закону України «Про електронну комерцію», то норми вказаного Закону не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, оскільки між сторонами договір про надання банківських послуг було укладено в письмовій формі (Анкета-Заява від 13.04.2018 року містить особистий підпис відповідача), а не в електронній формі та в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання його електронного цифрового підпису.

Разом з тим, суд також встановив, що з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування кредитною карткою у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказами було ознайомлено відповідача.

На підтвердження обставин, на які посилається АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у позові, ним мало бути надано умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору, однак таких документів надано не було.

Натомість в матеріалах справи наявні Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг з відміткою про набуття чинності 27.11.2021 року (а.с. 15-26), тобто значно пізніше підписання ОСОБА_1 Анкети-заяви від 13.04.2018 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що доводи позивача про те, що редакція Умов та правил, наявна в матеріалах справи, може носити показовий характер, може змінюватись та доповнюватись позивачем, а у суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов і правил, що доступні в публічному доступі в режимі реального часу, є необґрунтованими, з огляду на викладений позивачем в позові механізм реєстрації та отримання банківських послуг проекту Monobank, відповідно до якого ознайомлення клієнта з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту відбувається не в публічному доступі на сайті банку, а в мобільному додатку, і теоретична можливість суду самостійно перевірити актуальність Умов і правил як не доводить, так і не спростовує обставин ознайомлення відповідача під час укладення договору з документами саме в тій редакції, яка діяла на 13.04.2018 року.

Під час розгляду справи позивачем не було заявлено клопотань про дослідження електронного доказу, зокрема Умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб на сайті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а відповідно до ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доводи, що відповідачем було неодноразово здійснено банківські операції з використанням власної картки, і таким чином відповідач був обізнаний про нарахування відсотків, штрафів, комісії за користування кредитними коштами та надавав свою згоду на нарахування вказаних платежів, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові і який досліджувався судом, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Висновки суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією висловленою у постановах Запорізького апеляційного суду від 17.06.2024 року (справа № 334/9843/23) та 02.05.2024 (справа № 334/11469/23).

Посилання банку на те, що узгодження умов договору відбувається під час реєстрації після введення номера телефону, коли відповідач має ознайомитись з Умовами і натиснути «продовжити», що й свідчить про його ознайомлення і згоду з умовами і тарифами, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки такий порядок ознайомлення з документами, що банк визнає складовими договору, не може підмінювати у кредитних відносинах необхідність фактичного підписання договору відповідно до приписів ст. 1055 ЦК України, в той час як вони не підписані у передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку.

Крім того, в п. 7 Паспорті споживчого кредиту (зворотній бік а.с. 31) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежить від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29.11.2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11.11.1996 року у справі «Кантоніпроти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22.11.1995 року у справі «S. W.проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Суд звертає увагу, що зазначене вище спростовує доводи наведені в позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо необхідності розцінювати наявні в матеріалах справи Умови обслуговування рахунків фізичної особи як стандартну форму договору приєднання.

Отже, враховуючи вищевказане, а також установлену судову практику у вказаних правовідносинах, суд приходить до вмотивованого висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредиту, а також відповідальність у вигляді сплати грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не містить кредитний договір, укладений у вигляді Анкети-заяви від 13.04.2018 року, і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично невиплаченої суми отриманих кредитних коштів.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, позивачем були нараховані проценти за користування кредитом, а відповідач станом на 05.12.2023 року сплатив позивачу відсотків на загальну суму 116 995 грн. 62 коп. за наданим кредитом. При цьому нараховані відсотки погашались самим позивачем за рахунок тіла кредиту, що також підтверджено поясненнями наданими представником позивача у відповіді на відзив.

З руху коштів по картці вбачається, що сума зарахувань, яка включає в себе крім «тіла кредиту», ще і автоматичне списання відсотків, які у розрахунку визначені як: «списання відсотків».

Оскільки позивачем не надані докази того, що при укладанні кредитного договору сторони погодили його умови по сплаті процентів за користування кредитом, нараховані ним проценти, які були в тому числі сплачені і за рахунок тіла кредиту, у сумі 116 995 грн. 62 коп. необхідно вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту.

Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 року у справі № 697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, так як сума боргу станом на 05.12.2023 року складає 79 117 грн. 90 коп., а відсотки сплачені відповідачем складають 116 995 грн. 62 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті відсотків, а відтак, суми, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Таким чином, станом на 05.12.2023 року заборгованість по тілу кредиту за договором від 13.04.2018 року у відповідача відсутня.

Вимоги про стягнення відсотків відповідно до положень ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Суд дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, у відповіді на відзив, а також доводи відповідача, викладені відзиві на позовну заяву та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно з договором про надання банківських послуг від 13.04.2018 року заборгованості в сумі 79 117 грн. 90 коп., оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 15, 16, 205, 207, 628, 633, 634, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя В.Б. Кулик