Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/530/24
Провадження № 2/382/400/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Яготинський районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Савчака С.П.,

секретар судового засідання Голованова В.І.,

за участі:

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки в режимі відеоконференції Бєломар К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Яготин Бориспільського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання свого батьківства відносно дітей: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та внести відповідні змінити до актових записів щодо їх народження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачкою тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживаючи спільно без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилися троє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час реєстрації народження синів у 2014 та 2020 роках позивач разом із дружиною та дітьми не проживав, а жив і працював у м. Києві, а дружина у своїх батьків в селі Пасківщина Броварського району Київської області, тому відомості про батька внесено відповідно до ст. 135 СК України. Оскільки на час народження їх спільних дітей вони з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідно актові записи про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вчинені у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідачка заперечує його батьківство, аргументуючи це тим, що він мав можливість раніше записати своїх синів на себе, і що вона зараз проживає з іншим чоловіком, народила від нього дитину і має намір збудувати з ним сім`ю.

В зв`язку з тим, що позивач не записаний батьком в актових записах про народження своїх двох синів, не має щодо них жодних прав, але хоче мати всі передбачені законодавством права щодо них та виконувати обов`язки батька, а відповідачка ухиляється вирішити ці питання через органи РАЦС він просить це здійснити в судовому порядку.

Ухвалою від 03.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 01.05.2024 року, витребувано у Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: с. Пасківщина, Броварського (раніше Згурівського) району, Київської області. Встановлено строк відповідачці для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалу суду від 03.04.2024 року ОСОБА_1 отримала 10.04.2024 року. 05.04.2024 року в справу вступила представник відповідачки ОСОБА_8 . У строк встановлений судом відзиву на позовну заяву від відповідачки та її представника не надійшло. В судове засідання 01.05.2024 року відповідачка та її представник не з`явилися, про поважність причин не з`явлення суд не повідомили.

Ухвалою від 01.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2024 року. Викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу у справі, на вирішення якої поставлено питання: - чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічним батьком по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? - Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічним батьком по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Ухвалою від 15.05.2024 року відмовлено в задоволенні заяви представнику відповідачки про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні 16.10.2024 року позивач та його представник відмовилися від виклику та допиту свідків зі сторони позивача. В судовому засіданні 29.10.2024 року відповідачка та її представник не підтримали розгляд судом питань щодо залучення до справи доказів наданих представником відповідачки та виклику свідків поданих за межами строку строку подання відзиву на позовну заяву.

За заявою представника відповідачки від 07.05.2024 року (вх. № 4649/24 від 07.05.2024 року) представник просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено річний строк позовної давності визначений ч. 2 ст. 129 СК України. Строк позовної давності починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Позивач був обізнаний про своє біологічне батьківством. Він вже звертався до суду з позовом та подав заяву про його повернення. З новим позовом відповідач звернувся до суду 26.03.2024 року, тобто майже через 10 років щодо визнання батьківства щодо ОСОБА_3 та через 4 роки щодо ОСОБА_4 . При цьому будь-яких конкретних правових та беззаперечних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку сторона позивача не надала.

В судовому засіданні 20.06.2024 року позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 це його діти, з часу їх народження, відповідно з 2014 та 2020 років. До органів РАЦС він не звернувся, оскільки він залишив матір дітей, хотів подумати, знає, що вчинив не добре. Батьківство сина ОСОБА_7 він не зареєстрував, бо після його народження в Києві почався «ковід», сина відвезли до села і там зареєстрували. Та лише після реєстрації він дізнався, що ОСОБА_7 зареєстрували так, як і ОСОБА_6 . Він звернувся до суду, оскільки зареєструвати батьківство щодо дітей йому перешкоджає відсутність бажання відповідачки. Він офіційно працевлаштований на заводі « Кока -Кола», середній заробіток після відрахувань становить від 23 до 27 тис. грн. На дітей він платить стільки скільки може через наявність у нього кредиту. Він не звертався до роботодавця з заявою про відрахування з заробітної плати аліментів на утримання дітей. Він не намагається отримати відстрочку через визнання батьківства. ВЛК він проходив, наразі лікується після першої операції та йому ще потрібна друга операція. В минулому він подавав позов щодо визнання батьківства, а потім його забрав. Але після того, як його вирішили позбавити батьківських прав відносно дочки, то він відновив питання встановлення батьківства щодо дітей. Дітей він утримував перераховував гроші на свою картку, яку віддав відповідачці, також безпосередньо надавав гроші коли приїзджав до відповідачки. Купував дітям одяг, памперси, продукти харчування. Які навчальні заклади відвідують його діти не знає. Син ОСОБА_6 вже в 4-му класі.

В судовому засіданні 20.06.2024 року відповідачка позов не визнала та пояснила, що вона познайомилася з позивачем в 2008 році, в 2009 році вони зустрілися. У них були відносини, але спільно вони не проживали та спільне господарство не вели. Про ОСОБА_6 позивач повідомив своїх батьків лише в 2015 році. Позивач не являється біологічним батьком ОСОБА_6 . Відповідачка була вагітна від позивача, але дитину під час вагітності втратила. В друге вона завагітніла від іншого чоловіка та повідомляла позивача, що ОСОБА_6 не його син.

Позивач являється біологічним батьком ОСОБА_7 . На шостому місяці вагітності ОСОБА_7 вони припинили відносини та спілкувалися ради дітей. ОСОБА_7 вона народжувала в Києві та лише п`ять днів після виписки з пологового проживала у позивача, а потім він відвіз її в село до батьків. У позивача був час визнати своє батьківство та оформити його. Народження ОСОБА_7 вона оформила 10.04. та запитала в позивача на кого записувати дитину, той відповів, що йому байдуже і тому вона записала його на себе. Вона не хоче вносити зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , бо позивач участі в житті дитини не приймає. Позивач дітей не утримував, привозив гостинці від бабусі. Грошей платив мало, як для трьох дітей. Вона була вимушена брати кредити для лікування дітей та позивач одного разу відмовив їй в допомозі при тому, що вона вже була в кредиті.

Позивач мав намір визнати своє батьківство в 2020 році, але для того, щоб отримати житло в Києві, як багатодітний батько. До дітей від приїжджав не часто, іноді, і лише в тому році один раз купив одяг. Він брав гроші в її батька на ремонт своєї машини. В актах про народження дітей батько записаний з її слів та після того зміни не вносилися. Крім того, позивач приховував про подання ним раніше позову про батьківство.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази та висновок експерта суд встановив.

За повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 2 від 17.04.2024 року - ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 . Актовий запис складено 18.06.2014 року Виконавчим комітетом Пасківщинської сільської ради Згурівського району Київської області за номером 5. Матір`ю дитини зазначено ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_12 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а відомості про батька записані за вказівкою заявника ОСОБА_1 .

За повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 17.04.2024 року - ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 . Актовий запис складено 10.04.2020 року Виконавчим комітетом Пасківщинської сільської ради Згурівського району Київської області за номером 1. Матір`ю дитини зазначено ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_12 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а відомості про батька записані за вказівкою заявника ОСОБА_1 .

За висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-114-2024 від 28.08.2024 року: 1 вирогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше 99,99 %. Біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 практично доведено. 2. Біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 виключається.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини щодо забезпечення дитини, як материнським, так і батьківським вихованням.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Враховуючи, що позивачем доведено батьківство відносно ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним висновком молекулярно-генетичної експертизи, а батьківством відносно ОСОБА_3 не доведено, а тому позовні вимоги підлягають частвовому задоволенню. Отже, слід позовні вимоги щодо батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 задовольнити, внести відповідні зміни щодо актового запису про його народження щодо батька, а відносно ОСОБА_3 відмовити.

При цьому, відповідачкою не доведено що визнання позивача батьком ОСОБА_4 не відповідає інтересам дитини чи це спричинить для дитини негативні наслідки. Перебування відповідачки в шлюбі з квітня 2023 року з іншим чоловіком не може вважатися тим, що визнання батьківства дитини за позивачем буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд відхиляє аргументи відповідачки та її представника про пропуск позивачем позовної давності з огляду на таке.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (стаття 129 СК України).

До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу (частина перша статті 20 СК України).

Тлумачення норм СК України свідчить, що:

законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України;

у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства.

При цьому, з врахуванням змісту частини першої статті 20 СК України та статті

128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності;

частина перша статті 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записана інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.

Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства згідно з частиною першою статті 129 СК України застосовується позовна давність в один рік.

Суд вважає, що у даному випадку підлягають розмежування вимоги про визнання батьківства на підставі статті 128 СК України, до якої позовна давність не застосовується, та вимоги про визнання батьківства з правових підстав, визначених частиною першою статті 129 СК України, до якої застосовується позовна давність в один рік.

За обставинами цієї справи відсутній спір між позивачем та чоловіком матері дитини про батьківство щодо дитини ОСОБА_4 , оскільки відомості про батька цієї дитини записані за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Отже, до вимоги ОСОБА_2 про визнання батьківства не можуть застосовуватися положення статті 129 СК України, яка регулює спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, зокрема, положення частини другої цієї статті про річний строк позовної давності до вимоги про визнання батьківства в межах вирішення такого спору про батьківство.

На не застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності визначеної статтею 129 СК України неодноразово вказував, як Верховний Суд України у постанові від 27.04.2017 року у справі № 161/7536/15-ц, так і Верховний Суд у постанові від 08.03.2023 року у справі № 205/5698/21.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-13, 19, 76-81, 95, 102, 128, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274, 351-355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 складеного 10 квітня 2020 року Виконавчим комітетом Пасківщинської сільської ради Згурівського району Київської області за номером 1 вказавши його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складене та підписане 04 листопада 2024 року.

Суддя С.П. Савчак