Справа № 643/4996/24
Провадження № 2/643/2870/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024

20 травня 2024 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

До Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, якою позивачка просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, таким чином: визнати за позивачкою в порядку спільно нажитого майна право власності на частину рухомого майна, а саме: автомобіля марки Skoda Octavia, модель А5, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки Audi, модель А3, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд повинен перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту прав, а також дотримання правил підсудності.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 910/10647/18, правила ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Отже, можна дійти висновку, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних із нерухомим майном повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Водночас, позивачка звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, яка містить вимогу майнового характеру з приводу лише рухомого майна, та просить визнати за нею право власності на частину рухомого майна, а саме: автомобіля марки Skoda Octavia, модель А5, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки Audi, модель А3, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Звертаючись із цією позовною заявою, позивачка не обґрунтовує своє звернення саме до Московського районного суду м. Харкова.

Оскільки предметом спору є поділ спільного рухомого майна подружжя, то підстави для застосування правил виключної підсудності до цієї позовної заяви, визначені ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні, а справа має розглядатися за загальними правилами підсудності за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача.

Таким чином цивільна справа за територіальною юрисдикцією (підсудністю) підлягає розгляду в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області.

Підстави для розгляду справи Московським районним судом м. Харкова у позовній заяві не наведені, докази в обґрунтування не надані.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене вище, вважаю необхідним передати справу для розгляду за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 27, 30-32, 258, 260, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за територіальною підсудністю передати до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська обл., с. Слобожанське, вул. Теплична, б. 7).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова