Справа №:755/2685/24
Провадження №: 2-о/755/149/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

в с т а н о в и в:

12 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

14 лютого 2024 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2024 року позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків не більше трьох днів з дня отримання ухвали.

19.02.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва на виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху від заявниці ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.

Вивчивши зміст поданих документів приходжу наступного.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимог ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, підставами для залишення позовної заяви без руху слугувало наступне: заява не відповідача вимогам п.8,9 ч.3 ст.175 ЦПК України; у поданій заяві не зазначено в якості другого заявника ОСОБА_2 , його адресу місця проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номери засобів зв`язку, в заяві заявником не зазначено причин, з яких шлюб не може бути розірвано в органах РАЦС відповідно до ст.106 Сімейного кодексу України; письмові договора про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений.

На виконання вимог ухвали суду від 15.02.2024 року заявницею через систему «Електронний суд» було направлено додаткові пояснення у яких ОСОБА_1 зазначає, що заява про розірвання шлюбу не може бути подана двома сторонами у відділі РАЦУ з причин проживання позивачів у різних країнах. Позивач ОСОБА_2 проживає за місце зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), а позивач ОСОБА_1 проживає у Австрії. Підтвердження проживання позивання ОСОБА_1 у Австрії є скан ID картки переміщеної особи. У додатках додана заява ОСОБА_2 про його згоду на розірвання шлюбу за взаємною згодою. ОСОБА_1 немає жодних майнових претензій до ОСОБА_2 .

Разом із тим, позивачем залишено поза увагою вимоги суду щодо п.8,9 ч.3 ст.175 ЦПК України; не надано до суду підписаних обома заявниками примірників заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя в яких зазначено в якості другого заявника ОСОБА_2 із зазначенням його адреси місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та номерів засобів зв`язку. Окрім того, заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу, однак ОСОБА_1 не вказує, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей і не надає доказів на підтвердження цієї обставини, що надавало б їй право на звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що свідчить про неналежне усунення недоліків.

Таким чином, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду окремого провадження питання про розірвання шлюбу у двох випадках, зокрема за спільною заявою подружжя, яке має дітей та за заявою одного з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Слід зауважити, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовною заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику, оскільки заявником не в повному обсязі усунуто недоліки.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя