Доповідач в апеляційній інстанції суддя Царюк Л.М.
Провадження № 22-з/812/80/24
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
04 листопада 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/938/22
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання Лівшенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокатка Єрмоленко Анна Володимирівна до ТОВ «Вердикт Капітал», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис № 1552 від 20 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., що здійснюється в межах виконавчого провадження № 64464226, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 13 482.26 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211.20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 500 грн.

Не погодившись з рішення суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінено.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подано до Миколаївського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заява обґрунтована тим, при наданні відзиву на апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду було заявлено про стягнення з відповідача судових витрат.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою, складанням, направленням відзиву на апеляційну скаргу, разом з відзивом були надані наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги від 09 квітня 2024 року; розрахунок № 1 наданих послуг і витрат від 12 вересня 2024 року; акт наданих послуг № 1 від 12 вересня 2024 року.

ТОВ «Вердикт Капітал» в письмових запереченнях на зазначену заяву вказує, що саме у відзиві на апеляційну скаргу не було конкретно зазначено про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та відповідно, не було вказано їх розмір. Тобто представником позивача не було заявлено попередньо про понесені витрати на правничу допомогу, в тексті відзиву на апеляційну скаргу не вказано жодного слова про розмір понесених витрат на правничу допомогу, а також не було подано окремої заяви про попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, їх розмір, підтверджуючі документи та необхідність стягнення їх з відповідача.

Витрати на правничу допомогу, про які заявляє представник позивача, є явно завищеними, не відповідають критерію їх реальності та є неспівмірними із складністю справи. На їх підтвердження не надано доказів оплати клієнтом наданих правових послуг.

Дане заперечення ТОВ «Вердикт Капітал» просило вважати клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином. 04 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , підписана його представницею адвокаткою Єрмоленко А.В. про розгляд справи без участі позивача та його представника. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1- 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статті 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Згідно частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За матеріалами справи, інтереси позивача ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи в суді апеляційної інстанції представляла адвокатка Єрмоленко А.В., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 09 квітня 2024 року серія ВЕ №1116244 (а.с.17) та договору про надання правової (правничої) допомоги від 09 квітня 2024 року.

Відповідно до пункту 4.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги від 09 квітня 2024 року сума винагороди (гонорару) адвоката визначається за домовленістю сторін, виходячи з обсягу наданої правової допомоги (послуги) та витраченого часу.

Із наданої копії акту № 1 наданих послуг/виконаних робіт та розрахунку № 1 наданих послуг і витрат від 12 вересня 2024 року вбачається надання правової допомоги на загальну суму 6 500 грн, з яких:

формування правової позиції, готування відзиву на апеляційну скаргу, подання відзиву до апеляційного суду 4 години, вартість години 1 500 грн, загальна вартість 6 000 грн; складання розрахунку та акту надання послуг 0.5 години, вартість години 1 000 грн, загальна вартість 500 грн.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04,§ 268)).

З огляду на викладене, керуючись принципом справедливості та верховенства права, а також виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору, з урахування складності справи та об`єму процесуальних дій, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Аргументи доводів в запереченнях ТОВ «Вердикт Капітал», що стороною позивача не були надані відповідні докази витрат на професійну правничу допомогу та не була зроблена відповідна заява про їх стягнення не відповідають встановленим матеріалами справи, оскільки в прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу, підписаного представницею позивача ОСОБА_2 , було зазначено вимогу про стягнення судових витрат, до яких процесуальним законом віднесені витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, до відзиву були додані письмові докази на підтвердження таких витрат, як додатки до відзиву.

Сам по собі факт не надання доказів щодо оплати таких витрат не є правовою підставою для відмови у їх відшкодуванні, оскільки частина 8 статті 141 ЦПК України передбачає можливість стягнення таких витрат коли сторона їх вже сплатила або має сплатити.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса - м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд 5-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст додаткової постанови складено 04 листопада 2024 року.