Номер провадження: 22-ц/813/6268/24
Справа № 496/4115/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2024 року

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,

в с т а н о в и в:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за розпискою від 27.02.2020 року у розмірі 1000 доларів США та вирішити питання щодо судових витрат.

29.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :03:001:0285, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , заборонити державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії пов`язані з земельною ділянкою кадастровий номер: :03:001:0285, яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 25 червня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом повернув заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 25.06.2024 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції порушені норми процесуального права, суд першої інстанції безпідставно послався на відсутність у заяві про забезпечення позову ціни позову, оскільки вона зазначена в тексі заяви.

Зазначив, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не є підставою для повернення заяви.

Крім того, щодо несплати судового збору заявник зазначає, що заява про забезпечення позову була подана через систему «Електронний суд» до якої додана квитанція про оплату судового збору.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 12.07.2024 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, роз`яснив ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзив не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала 24.08.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку отримав 10.09.2024 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про повернення заявнику заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме в порушення п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява не містить ціни позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та несплачено судовий збір.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За положеннями ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч. 6 ст. 151 ЦПК України).

За ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має іншого зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, заявник не позбавлений права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2023 року у справі № 643/14180/21, провадження № 61-11379св22, вказано, що: «зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів. Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування оскаржених судових рішень, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку».

Отже, відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, якщо воно не є обов`язковим згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки ці питання суд з`ясовує у передбаченому ст. 153 ЦПК України порядку.

З матеріалів справи вбачається, що в тексті заяві про забезпечення позову заявником зазначено ціну позову у розмірі 40510 грн, та до вказаної заяви додано платіжну інструкцію № 0.1.1 про сплату судового збору у сумі 484,48 грн, отже доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 154 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявникові, безпідставно застосувавши ч. 10 ст.153 ЦПК України, оскільки відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для повернення такої заяви,

Також, повертаючи заяву про забезпечення позову з підстав несплати судового збору, суд першої інстанції безпідставно не врахував платіжну інструкцію № 0.1.1 про сплату судового збору у сумі 484,48 грн, яка додавалась заявником до заяви про забезпечення позову.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що ОСОБА_1 не вказав у заяві ціну позову, оскільки в тексті заяви про забезпечення позову зазначена ціна позову, який 21.06.2024 року подано позивачем до суду.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної заяви, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим, наявні підстави для скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 25.06.2024 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текс постанови складено 26.09.2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко