УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 753/13859/17

провадження № 61-14081ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЛітвіноваАртема Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання рішення незаконним, скасування рішення про реєстрацію права власностіна об'єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А. В., у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А. В. від 02 березня 2016 року, індексний номер 28561554, про державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості - однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ім'я ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

15 грудня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, у якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року.

Заяву обґрунтовував тим, що згідно з висновком спеціаліста Відокремленого підрозділу приватного підприємства «КонсалтингЕксперт Груп» Діктум-Фактум «Центр експертиз та оцінки» від 12 грудня 2023 року було здійснено висновок, що підпис від імені ОСОБА_3 , зображення якого наявне у технічному зображенні «Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» 579 від 30 червня 2015 року з підписом біля рукописного запису ОСОБА_3 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Вважав, що підписання вказаного рекомендованого повідомлення про вручення не позивачем, а іншою особою, не було встановлено судом при розгляді справи і не було та не могло бути достеменно відомо ОСОБА_3 на час розгляду справи, оскільки підпис був схожим на власний підпис позивача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_3 надіслав на електронну пошту Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 рокуу вказаній справі.

Касаційну скаргу заявник обґрунтовує порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що судами не було враховано практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Зокрема, зазначає, що апеляційним судом залишено без належної уваги та задоволення клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_6 , безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Також вважає, що справу розглянуто та вирішено неповноважним складом суду першої інстанції (оскільки повний текст ухвали виготовлений у неробочий день).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п'ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Суд першої інстанції встановив, що рекомендований лист про вручення поштового відправлення ОСОБА_7 був приєднаний до матеріалів цивільної справи в судовому засіданні 20 грудня 2017 року, позивач та його чотири представника знали про його існування, усвідомлювали про наявність у ньому підпису ОСОБА_8 , не оспорювали автентичність вказаного підпису, не піддавали його сумніву, мали достатньо часу для надання експертного почеркознавчого висновку та не довели суду, що не мали можливості надати суду зазначений доказ до закінчення судового розгляду справи. Тобто суд першої інстанції правильно вважав, що зазначені ОСОБА_9 обставини існували на час розгляду справи та відповідно не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що за своєю суттю висновок спеціаліста Відокремленого підрозділуприватного підприємства «Консалтинг Експерт Груп» Діктум-Фактум «Центр експертиз та оцінки» від 12 грудня 2023 року є новим доказом, який здобуто уже після закінчення розгляду справи по суті.

Також апеляційний суд у своїй постанові надав належну правову оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 стосовно складення повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в суботу 16 березня 2024 року.

Встановивши, що наведені ОСОБА_3 обставини щодо перегляду рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 рокуне є нововиявленими обставинами в розумінні положень статті 423 ЦПК України, будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами рішення у цій справі заявником не наведено, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня2020 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про розгляд касаційної скарги за його участі (участі його представника) та здійснення відповідного виклику для надання пояснень у справі.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЛітвіноваАртема Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання рішення незаконним, скасування рішення про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко