Дата документу 16.10.2024Справа № 554/7544/23
Провадження № 2/554/2365/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.,

при секретарі: Лазоренко В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року по справі № 554/4989/21 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та нею - ОСОБА_3 , та визначене місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

25.01.2022 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у Полтавському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_2 з березня 2022 року по листопад 2022 року знаходився на навчанні та військовій службі в лавах ЗСУ. Тобто, пів року бойових дій батько дитини був відсутній, а з малолітньою дитиною весь час знаходилась її бабуся, мати відповідача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за тією же адресою, де і зареєстрована дитина, а саме: АДРЕСА_2 .

Після повернення батька дитини з зони бойових дій під містом Бахмут, мати відповідача стала спостерігати його нестриманість в емоціях, дратівливість, іноді неконтрольований нервовий стан, що впливає й досі на дитину. Батько дитини став приходити додому пізно, коли дитина вже спить, і небагато часу приділяв вихованню та спілкуванню з дитиною. Тобто, вихованням дитини постійно займалась бабуся дитини.

Через непорозуміння між позивачем та відповідачем, батько дитини став забороняти зустрічатися матері з дитиною, тому вона звернулась до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради для визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 . Виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Полтаві ради був визначений порядок участі її - ОСОБА_9 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З травня 2023 року відповідач забрав дитину з місця реєстрації дитини, де вона мешкала разом з татом та бабусею, та пішов з нею жити до співмешканки ОСОБА_10 , яка мешкає зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . На зараз відповідач зняв квартиру в с. Терешки, Полтавського району і переїхав туди разом з дитиною. На даний час відповідач працює на авто мийці за адресою: АДРЕСА_3 за графіком сутки/троє. Тобто, на момент, коли батька дитини немає, він працює, то з дитиною знаходиться абсолютно чужа людина, що і визиває у дитини психологічні травмування. Дитину до бабусі та позивача став приводити рідко та постійно перешкоджає дитині у спілкуванні з матір`ю.

Через занепокоєння за психічний стан дитини позивач разом з бабусею дитини звернулись за консультацією дитячого лікаря-невролога у Медичний центр «Медіон». Відповідно висновку, який був наданий лікарем 05.08.2023 року, в якому зазначені скарги, а саме: дратівливість дитини, іноді агресивну поведінку по відношенню до менших братів, б`ється, нав`язливі рухи, хватає боляче себе або дітей, бабусю за вуха, дитина проживає у психотравмуючій обстановці через те, що батько дитини забрав її до себе від бабусі та мами, з якою малолітня ОСОБА_4 проживала раніше. Діагноз, який був встановлений лікарем: F93.0 Тривожний розлад у дітей, пов`язаний з розлукою. Тобто, дані обставини травмують психіку малолітньої ОСОБА_4 , яка не розуміє навіщо вона залишається з незнайомими людьми.

Через таку недбалість щодо виховання дитини з боку відповідача, 11.08.2023 року дитина потрапила до дитячої лікарні з діагнозом - «гострий бронхіт», тобто дитина весь час недоглянута, недолікована, тому що живе з чужими людьми та на стресі у дитини падає імунітет.

Через занепокоєння фізичним та психологічним станом дитини 28.07.2023 року вона звернулась до Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, з заявою про вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки малолітньої дитини ОСОБА_4 , шляхом відібрання її у батька ОСОБА_2 та проведення перевірки забезпечення інтересів дитини і надання оцінки рівня її безпеки.

Вона зазначає, що на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка народилась у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає поряд з бабусею дитини, має своє житло, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, на обліку а ні в наркодиспансері та в психіатричній лікарні не перебуває. За останні два роки проявила себе, як відповідальна мати та гарна дружина, яка весь час піклується про свою родину та своїх дітей, про що в суді зможуть підтвердити свідки. Малолітня ОСОБА_4 її чоловіка називає батьком, через добрі стосунки та здорову атмосферу у родині. На даний час вона здатна виховувати дитину відповідально в любові та повазі, а також приділяти час на духовний та моральний розвиток дитини.

Враховуючи викладене, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем фактичного проживання матері за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

Позивач та її представник адвокат Гарківець Л.В. у судовому засіданні викладені у позовній заяві доводи підтримали у повному обсязі, пояснили, що відповідач виконує свої батьківські обов`язки належним чином, але задля забезпечення інтересів дитини, її фізичного та розумового розвитку, а також визначення постійного місця проживання, вважають, що для дитини буде найкращим визначення місця проживання разом з матір`ю. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Антипенко А.І. у судовому засіданні проти позову заперечували, пояснивши, що позивачка сама погодилась на проживання дитини у батька, що встановлено судовим рішенням від 24.09.2021 року. З того часу батько виконує свої батьківські обов`язки, доглядає, піклується, утримує свою дитину належним чином. Дочка весь час ходить в той самий дитячий садочок, хоча змінювалась адреса проживання. На цей час, ОСОБА_2 перебуває в цивільному шлюбі, де до його дочки відносяться як до рідної, створені всі умови для комфортного життя. В сім`ї панує затишок і злагода. Вони вказують, що підстав для задоволення позову не має, крім того, просять врахувати висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільність проживання дитини саме з відповідачем. В позові просили відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради зазначила про надання висновку про визначення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_2 , який підтримують в судовому засіданні, вони провели обстеження житлово-побутових умов за адресою позивачки про що склали Акт. Вважають, що з часу визначення місця проживання дитини за рішенням суду від 24.09.2021 року, батько виховує і доглядає дитину належним чином, тому в позові просили відмовити.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані належні, допустимі та достовірні докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 28 лютого 2020 року, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року у цивільній справі № 554/4989/21, шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком ОСОБА_2 ..

Крім того, в Рішенні зазначено, що «з Висновку виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради №230 від 21.09.2021 року вбачається, що мати дала згоду на проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком ОСОБА_2 ».

Суд вважає, що зазначена, встановлена судом обставина, впливає на правильне вирішення даної справи, оскільки позивач повинен довести, що з часу винесення рішення відбулись суттєві зміни обставин, в тому числі і неналежне ставлення або невідповідне приділення уваги батьком до дитини, що в інтересах дитини тягне встановлення її місця проживання разом з матір`ю.

З наданих позивачкою документів вбачається, що вона змінила прізвище на « ОСОБА_11 » внаслідок укладання шлюбу з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 14 лютого 2023 року № 16, визначено порядок участі ОСОБА_9 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за попередньою домовленістю з батьком спілкування матері з донькою щотижня 3 будні дні з 11:00 до 14:00 год., та з 11:00 год., п`ятниці до 11:00 год., суботи через тиждень з правом прогулянок по місту, відвідування місця проживання матері, дитячих розважальних закладів, враховуючи епідеміологічну ситуацію в зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я.

Суд вважає, що наданий позивачкою Витяг №16 від 14.02.2023 року та звернення ОСОБА_9 до служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, з метою вжиття невідкладних заходів по забезпеченню безпеки малолітньою ОСОБА_4 , підтверджує її відповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, а її поведінка, що направлена на спілкування з дитиною, безумовно впливає позитивно на отримання дитиною піклування обох батьків, а не лише батька.

Однак, даний висновок не спростовує того, що ОСОБА_2 в повній мірі піклується про дитину.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала консультативний висновок лікаря-невролога дитячого від 05.08.2023 року, де вказаний діагноз «Тривожний розлад у дітей, пов`язаний з розлукою*».

Оцінюючи наданий доказ суд вважає його неналежним та недопустимим, оскільки він встановлювався на підставі пояснень наданих самою позивачкою ОСОБА_9 , яка вказала, що скарги виникли після того, як батько повернувся з війни. Більш того, даний діагноз не встановлений, про що свідчить помітка «*», та вказано в графі «Лікувальні заходи» «потребує в дообстеженні». А також не доведено «з розлукою» з ким саме з батьків з батьком чи з матір`ю, або з бабусею, пов`язаний такий «діагноз».

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на обставини хвороби дитини, що викликали респіраторне захворювання дитини, адже доказів існування самого захворювання дитини а також недбалості або неналежного догляду відповідачем дитини, що призвело до такого захворювання суду не надано.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно Постанови ОП КЦС від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 щодо відсутності висновку органу опіки та піклування у справі про визначення місця проживання дитини зазначено, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов подано з огляду на непогодження позивачки з Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року у цивільній справі № 554/4989/21, яким визначено місце проживання дитини з батьком, позивачкою не доведено обставин, що вказували б на необхідність в ухваленні рішення, яким визначалось нове місце проживання дитини разом із матір`ю, таке рішення суперечить передусім інтересам дитини, відтак, необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд вирішує питання про судові витрати, на підставі ст.141 ЦПК України.

Враховуючи відмову у задоволенні позову у повному обсязі, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 81, 89, 141,263-265,268,300 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, адреса 36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, буд. 30, код в .

Суддя: Е.М. Сініцин.