Провадження № 2/337/1224/2024
23 жовтня 2024 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участю секретаря Огурцової О.В.
прокурора Сполохової Я.А.
представника позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до ОСОБА_4 , треті особи: Фермерське господарство «Агро-Константа», ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
19.04.2024 року перший заступник керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що згідно із Земельним кодексом України іноземці, які успадковують земельні ділянки сільськогосподарського призначення, повинні відчужити їх протягом року з моменту набуття права власності. Громадянка Російської Федерації ОСОБА_4 отримала у спадок земельну ділянку 19.05.2021 після смерті племінника ОСОБА_6 , однак не здійснила її відчуження у встановлений законодавством строк, який завершився 20.05.2022.
Просить суд:
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, відзив не подала, про причини неявки суд не повідомила. Про розгляд справи відповідач повідомлялася шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду, оскільки адреса її зареєстрованого місця проживання знаходиться на території рф. Повідомлення про судові засідання розміщувалися в порядку, передбаченому п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Представник третьої особи, ОСОБА_2 , адвокат Козиряцька І.М. обґрунтовує позицію про недопустимість конфіскації частки відповідача, ОСОБА_4 , у спільній частковій власності на земельну ділянку. Пояснює, що земельна ділянка площею 5,0173 га, яка перебуває у спільній частковій власності, є неподільною з правової точки зору, оскільки кожен зі співвласників володіє не конкретною фізичною частиною, а ідеальною часткою у праві власності на всю ділянку.
Згідно зі статтями 355 і 358 Цивільного кодексу України та статтями 86 і 88 Земельного кодексу України, виділ частки у натурі з земельної ділянки можливий лише за взаємною згодою співвласників або у судовому порядку, якщо така згода не досягнута. При цьому, припинення права власності одного співвласника без порушення прав інших є юридично неможливим. Виділ частки в натурі можливий тільки за умови, що земельна ділянка була б фізично поділена, або через компенсацію вартості частки.
На підставі викладеного, представник третьої особи просить суд відмовити в позові, поданому прокуратурою, в інтересах держави, про конфіскацію частки ОСОБА_4 на користь держави, оскільки це суперечить нормам Цивільного та Земельного кодексів України.
Треті особи фермерське господарство «Агро-Константа», ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, пояснень щодо позову суду не надали.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 позов підтримали, просили суд його задовольнити.
Третя особа ОСОБА_2 та його представник адвокат Козиряцька І.М. пояснили, що позовні вимоги прокурора правомірні, оскільки ОСОБА_4 дійсно протиправно не відчужила земельну ділянку у встановлений законом строк. Проте вважають, що виконання можливого рішення суду у вигляді конфіскації 2/5 часток земельної ділянки потягне за собою скасування реєстрації права власності в тому числі і право власності на частку земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Вважають, що рішення суду фактично позбавить права власності третіх осіб.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
24.04.2024 року суддя відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.
11.09.2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами склались правовідносини з приводу обмежень володіння землею сільськогосподарського призначення іноземними громадянами.
Відповідно до п. 12.6 договору оренди землі від 16 серпня 2021 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов Договору.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі ст. 80 ЗК України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 ЗК України та інших норм ЗК України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Одночасно, за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом одного року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач була зобов`язана протягом року після набуття права власності на спірну земельну ділянку вчинити заходи щодо її відчуження. Оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про інше, суд приходить до висновку, що відповідач вказаного обов`язку не виконала.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Частиною 4 ст. 145 ЗК України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Крім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, конфіскація є однією з підстав припинення права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.
Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом.
Невиконання відповідачем імперативних вимог ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 145 ЗК України за правовою природою є правопорушенням у сфері земельного законодавства.
Мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін та їх представників, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з наступних причин.
Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.
Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для звернення до суду позовом в інтересах держави, оскільки доданими до позовної заяви доказами підтверджується, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у відповідь на запит прокурора щодо вжиття заходів з усунення вказаного порушення земельного законодавства повідомило, що станом на 16.02.2023 воно перебуває в простої, обумовленим введенням на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією рф та позбавлене можливості звернутись до суду із позовною заявою про конфіскацію спірної земельної ділянки.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 була зобов`язана протягом року після набуття права власності на спірну земельну ділянку вчинити заходи щодо її відчуження. Оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про інше, суд приходить до висновку, що відповідач вказаного обов`язку не виконала.
Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Судом не ставиться під сумнів законність втручання у право власності відповідача, зважаючи на існування загальновідомого, чітко визначеного ЗК України обов`язку іноземця чи особи без громадянства, відчужити в річний строк прийняту у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Таким чином, у суду немає підстав вважати, що у відповідача ОСОБА_4 існували перешкоди самостійно чи за допомогою фахівця у галузі права ознайомитися із зазначеними вище нормами законодавства та зробити висновки щодо наявності обов`язку відчужити спірну земельну ділянку.
У справі, що розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, суд не вбачає невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.
Щодо заперечень третьої особи ОСОБА_2 та його представника адвоката Козиряцької Р.К., суд зазначає наступне. Так, представник посилається на те, що земельна ділянка площею 5,0173 га, яка перебуває у спільній частковій власності, є неподільною з правової точки зору, оскільки кожен зі співвласників володіє не конкретною фізичною частиною, а ідеальною часткою у праві власності на всю ділянку.
Прокурор в судовому засіданні наполягала на тому, що виконання рішення суду жодним чином не сплине на права інших співвласників земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Суд зазначає про те, що заявлені у справі позовні вимоги стосуються припинення права власності на 2/5 частки у спільній власності на земельну ділянку площею, яке зареєстроване за ОСОБА_4 , а тому судом вирішено питання лише щодо частки у праві власності відповідача ОСОБА_4 . Будь-які спори можливі спори, що можуть виникнути під час виконання рішення суду можуть бути предметом окремого судового процесу і не підлягають з`ясуванню у даній справі. У зв`язку із цим суд відхиляє заперечення третьої особи.
Судовий збір суд покладає на відповідача ОСОБА_4 .
Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд -
Позов першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури Запорізької області судовий збір в сумі 6879,72 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04.11.2024 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: А.М. Котляр