Провадження № 2/761/4057/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В. ,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення коштів.

У своїй позовній заяві просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 15 544,34 грн. отриманих без достатньої правової підстави,

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.08.2021 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позов АТ «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, та було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» 89 743 гривні 02 копійок суми виплаченого страхового відшкодування. На виконання зазначеного заочного рішення суду, приватним виконавцем Акуліною Седою Ашотівною стягнуто з ОСОБА_1 на користь Страхової компанії 15 544 грн. 34 коп. 14.07.2022 року Шевченківським районним судом м. Києва заяву про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2021 по цивільній справі № 761/12308/20 за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. В результаті перегляду заочного рішення суду, 08.02.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Позивач вважає, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 15 544 грн. 34 коп., що стягнені з позивача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2021, яка скасована судом, відпали, тому отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимоги.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у своєму відзиві просив суд розглядати справу бе їх участі, просив відмовити у задоволенні позову.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Судом встановлено, що 29 липня 2017 року за участі автомобілей «Мазда», під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), у результаті якої, застрахований в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО» автомобіль «БМВ» (договір страхування №310543038.17 від 06.04.2017), отримав механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017, винним у скоєнні зазначеного ДТП є ОСОБА_1 .

ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов?язок страховика виплатити страхове відшкодування. На умовах договору страхування страховик оплачує вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв?язку з чим, водію автомобіля «БМВ» Страховою компанією було виплачене страхове відшкодування на підставі рахунку №A-94760 від 12.08.2017 ТОВ АВТ Баварія Київ у розмірі 89743 грн. 02 коп.

25 серпня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, та було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» 89 743 гривні 02 копійок суми виплаченого страхового відшкодування.

На виконання зазначеного заочного рішення суду, приватним виконавцем Акуліною Седою Ашотівною стягнуто з ОСОБА_1 на користь Страхової компанії 15 544 грн. 34 коп.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення суду.

25 квітня 2022 року Шевченківським районним судом м. Києва поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного су: м. Києва від 25 серпня 2021 року в справі №761/12308/20 та прийнято до розггялду заяву про перегляд заочного рішення суду.

14 липня 2022 року Шевченківським районним судом м. Києва заяву про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2021 по цивільній справі № 761/12308/20 за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

В результаті перегляду заочного рішення суду, 08 лютого 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 16 березня 2023 року.

Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне, що відповідно до ч. 1, 2, 3, 5, 6, 9 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04вересня 2019 року по справі №569/15646/16-ц. У цій постанові також вказано, що суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Стаття 444 ЦПК України не передбачає повороту виконання рішення лише у зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції. Обов`язковою умовою повороту виконання рішення є сплата боржником на користь стягувача надмірної суми коштів (надмірного обсягу майна), що перевищує суму коштів (обсяг майна), які були стягнуті за наслідками перегляду відповідного рішення.

Крім того, на правильність вищевказаного висновку суду вказує зміст рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, де вказано, що інститут повороту виконання рішення спрямований, зокрема, на повернення саме неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій).

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин, суд наголошує на тому, що належному способу захисту інтересів позивача у даній справі відповідатиме заява про поворот виконання рішення суду, оскільки грошові кошти, які він просить стягнути у даній цивільній справі, сплачено ним на стадії виконання рішення суду.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

У зв`язку з тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення коштів.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. 1212 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 272, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, .

Суддя