ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/984/24 Номер провадження 22-ц/814/3040/24Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянула в порядку письмового провадження матеріали справи за апеляційною скаргою Керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 червня 2024 року по справі за заявою Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року Миргородська окружна прокуратура Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Піски, Лохвицького району (на даний час Миргородський район) Полтавської області.

ОСОБА_1 рішенням УМВС України в Полтавській області від 28.08.2013 року оформлено набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство».

02.12.2019 року рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області у справі №538/1830/19 визнано в порядку спадкування за законом право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,9543 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району (Миргородського району) Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського громадянства.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (реєстру/спадкові договори) №76561633 від 10.04.2024 року вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_1 не посвідчувався. Спадкоємців ОСОБА_1 немає.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 червня 2024 року заяву Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою повернуто заявнику з підстав невиконання ним вимог, викладених в ухвалі по залишення заяви без руху, оскільки заявником не усунуто недоліки заяви у визначений судом строк.

Не погодившись з даним судовим рішенням, керівник Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та справу направити до районного суду для продовження розгляду.

Зазначав, що прокурором повністю дотримано вимоги, визначені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи, що в даному випадку компетентний орган після отримання повідомлення, самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, що і є достатньою підставою для підтвердження його бездіяльності, а відтак прокурор наділений повноваженнями здійснювати представницькі функції від імені держави в особі такого органу.

Одночасно, прокурором подано до суду докази факту звернення органом прокуратури до Заводської міської ради з повідомленням про порушення інтересів держави від 23.04.2024 року, а також приєднано до заяви відповідь органу місцевого самоврядування від 03.05.2024 року, що свідчить про дотримання порядку, визначеного ст. 23 вказаного Закону.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч. 13 ст. 7 ЦПК України, та ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що перший заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Олександр Мацко, не мав права звертатися до суду з даним позовом, оскільки прокурором не надано чітко визначених повноважень на вчинення такої дії.

Крім того, суд вказав, що лист від 23.04.2024 року, адресований Заводській міській раді, в якому повідомлено про вжиття заходів представництва щодо порушених інтересів держави, в якому зазначено про те, що на виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокуратурою прийнято рішення про пред`явлення позовної заяви в інтересах держави, не може бути підставою для представництва та свідчити про дотримання процедури, яка передує зверненню прокурора до суду .

Також зроблено висновок, що прокурор в заяві просить суд не лише визнати спадщину відумерлою, але й передати у власність територіальної громади Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області нерухоме майно, тобто заява містить вимоги, які підлягають розгляду за різними правилами цивільного судочинства, а саме: щодо визнання спадщини відумерлою (окреме провадження) та передачі нерухомого майна у власність територіальної громади (позовне провадження).

При цьому, суд встановив, що у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», подана заява не оплачена судовим збором.

На виконання ухвали суду першої інстанції, заявником направлено письмові пояснення з викладених в ухвалі обставин та наявності правових підстав для звільнення заявника, який діє в інтересах органу місцевого самоврядування при вирішенні питання про визнання спадщини відумерлою, від сплати судового збору.

Вважаючи, що за заявником за наданий судом строк вищеперераховані недоліки усунуті не були, суд визнав заяву не поданою та повернув її.

Колегія суддів не може погодитися з даним судовим рішенням, виходячи з наступного.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України).

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом (частина друга статті 131-1 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру», у частині першій якої зазначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Аналізуючі зібрані матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні першого заступника керівника прокуратури в інтересах Заводської міської ради до суду було дотримано вимоги закону в частині представництва в суді вказаного органу місцевого самоврядування та надано докази дотримання порядку, визначеного положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Зокрема, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані прокурором докази звернення органу прокуратури до Заводської міської ради з повідомленням про порушення інтересів держави від 23.04.2024 року, а також, приєднано до заяви відповідь органу місцевого самоврядування від 03.04.2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Тобто, вказана норма є прямою нормою дії закону, а саме визнання спадщини відумерлою є недостатнім для виконання рішення суду, прокурор звернувся з проханням передати спадщину, визнану відумерлою, у власність територіальної громади Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України, згідно яких, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, орган та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

В даному випадку, судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження по справі було проявлено надмірний формалізм, наслідком якого стали помилкові висновки про невідповідність поданої органом прокуратури заяви вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Між тим, такий підхід суду під час вирішення питання про відкриття провадження суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване пунктом 1статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - право на доступ до правосуддя.

Крім зазначеного, колегією суддів звернуто увагу на недотримання процедури розгляду в межах даної справи заяви судді Бондарь Н.А. про самовідвід, який мав вирішуватись згідно вимог ч. 9 ст. 40 ЦПК України.

Всупереч встановленому даною процесуальною нормою порядку, вказана заява замість її вирішення судом, що розглядає справу, з невідомих причин була передана на авторозподіл і вирішувалась судом в іншому складі, який дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Між тим, недотримання визначеної законом процедури розгляду заяви про самовідвід, може мати наслідком подальший розгляд справи неповноважним судом та слугувати самостійною підставою для скасування ухваленого по справі рішення в розумінні ч.3 ст. 376 ЦПК України.

За вказаних обставин, ухвала суду першої інстанції як постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 червня 2024 року - скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна Ю.В. Дряниця Л.І. Пилипчук