ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Суми

Справа №592/12700/23

Номер провадження 22-ц/816/211/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Красноноса Олега Володимировича,

представника відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» -

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року у складі судді Котенко О.А., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. знаходиться виконавче провадження №65514703, відкрите 20 травня 2021 року з виконання виконавчого напису №5153, вчиненого 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фовард» заборгованості у розмірі 12108 грн 77 коп., у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісійні виплати, штрафні санкції. Про наявність відкритого виконавчого провадження №65514703 вона дізналася лише після моніторингу застосунку «Дія» та виявлення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №5153 вчиненого 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.

Заявляє, що заборгованість перед АТ «Банк Фовард» відсутня, оскільки своєчасно здійснювала всі необхідні платежі і на початку 2021 року в розмові з представниками банку їй було повідомлено про відсутність заборгованості за картковим рахунком за кредитним договором, у зв`язку з чим кредитний договір було закрито. Будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості за кредитним договором та вимоги погашення боргу від АТ «Банк Форвард» та від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю не отримувала, не була проінформована про існування заборгованості та її розміру. Внаслідок чого була позбавлена права своєчасно оскаржити вимогу у судовому порядку або висловити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Вона не погоджується з сумою заборгованості, оскільки заборгованість відсутня, у зв`язку з чим вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5153 від 14 травня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про звернення стягнення заборгованість в сумі 12108 грн 77 коп., з неї, ОСОБА_1 , на користь АТ «Банк Форвард».

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис №5153 від 14 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 12108 грн 77 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 536 грн 80 коп. в відшкодування судового збору.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог постанови КМУ від 29 червня 1999 року №1172, банком надано приватному нотаріусу всі необхідні документи для видачі виконавчого напису, що підтверджують як укладення між сторонами кредитного договору, так і існування небезспірної заборгованості позивача за цим договором. Натомість позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що сума боргу є спірною та відсутності безспірності відносин сторін щодо виконання зобов`язання.

Звертає увагу на те, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 19 червня 1999 року №1172, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», ЦК України та іншим законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив проти її задоволення та вважав за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2020 року ОСОБА_1 підписано заяву (оферту) №200273110 про приєднання до договору про надання та використання платіжної карти (а.с. 53-54). Того ж дня ОСОБА_1 , було підписано паспорт споживчого кредиту, продукт Кредитна карта КОКО КАРД Visa Noname, а також заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 55, 56).

14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5153 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фовард» заборгованості у сумі 11008 грн 77 коп., з яких 9504 грн 72 коп. заборгованість за тілом кредиту; 1504 грн 05 коп. заборгованість за процентами, а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1100 грн 00 коп., що разом становить 12108 грн 77 коп. (а.с. 57).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №5153 виданого 14 травня 2021 року, вчиненого Приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. у межах стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фовард» заборгованості у сумі 12108 грн 77 коп. (а.с.25).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_1 був вчинений на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально. Також, суд першої інстанції вказував на те, що вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів Українивід 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

З матеріалів справи вбачається, що між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, укладено шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про придання до договору про надання та використання платіжної карти, що нотаріально не була посвідчена, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21).

Доводи апеляційної скарги відповідача про не надання позивачем доказів на спростування існування заборгованості за кредитним договором та розміру боргу, колегія суддів вважає непереконливим, адже сам факт подання АТ «Банк Форвард» приватному нотаріусу нотаріально не посвідченого договору, є підставою для відмови у видачі виконавчого напису.

Посилання суду першої інстанції на те, що приватним нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, не впливає правильність висновків суду першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно встановив правовідносини, що склалися, дослідив і надав правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін й правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ухвалив судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішень не впливають.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року відстрочено АТ «Банк Форвард» оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп. до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційним судом доводи апеляційної скарги відповідача були відхилені, судовий збір в сумі 1610 грн 40 коп. за апеляційний перегляд рішення суду належить стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь держави судовий збір в сумі 1610 гривень 40 копійок за апеляційне оскарження рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов