Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1165/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №291/1165/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гладишка Олександра Михайловича, за участю стягувача ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Митюк О.В.

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила скасувати постанову від 18.08.2023 року старшого державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладишка Олександра Михайловича, якою на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь держави у розмірі 3400,00 грн.

На обґрунтування вказаної скарги зазначала, що на виконанні у Бердичівському відділі ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №60208031 по виконанню виконавчого листа по справі №291/228/16-ц.

18.08.2023 року старшим державним виконавцем Бердичівського відділу ДВС Гладишком О.М. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. Підставою для накладення штрафу слугувало те, що при проведенні 18.08.2023 року виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (малолітня) з квартири, що розташована по АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 перешкоджала проведенню виконавчих дій щодо виселення, а саме: відмовилась відчинити двері в квартиру для проведення виконавчих дій щодо примусового виселення зазначених осіб.

Вказувала, що виконанню підлягає виконавчий документ про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 з наданням жилого приміщення, однак державний виконавець не вчиняв дій щодо надання іншого житлового приміщення.

Звертала увагу суду, що вона не перешкоджала виконанню судового рішення, яке не виконувалося так, як зазначено у виконавчому документі, тому постанова про накладення штрафу є незаконною.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2023 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана в даній справі постанова від 18.08.2023 року про накладення штрафу за перешкоджання проведенню виконавчих дій, винесена в межах виконавчого провадження №60208031 з примусового виконання виконавчого листа від 11.01.2017 року №291/228/16-ц, виданого Ружинським районним судом Житомирської області на виконання рішення суду у цивільній справі №291/228/16-ц, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. А тому, спір між нею, як боржником у виконавчому провадженні №60208031, та Бердичівським відділом ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з приводу оскарження постанови від 18.08.2023 року про накладення штрафу за перешкоджання проведенню виконавчих дій, яка винесена в межах виконавчого провадження №60208031 з примусового виконання рішення суду у цивільній справі №291/22816-ц, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, а не в порядку адміністративного судочинства.

Представник Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вказував, що дії державного виконавця Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гладишка О.М. по винесенню постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 є цілком правомірні та ґрунтуються виключно на правових підставах.

Представник боржника адвокат Кувшин І.Р. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник Бердичівського відділу ДВС у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи також повідомлялася.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що вимоги скарги про скасування постанови старшого державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гладишка О.М. від 18.08.2023 року про накладення штрафу підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду є вірним, виходячи із наступного.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гладишка О.М. від 18.08.2023 року накладено штраф на боржника ОСОБА_1 у розмірі 3 400,00 грн. та роз`яснено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Частиною другою статті 74 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18), від 14 листопада 2018 року у справі №906/515/17 (провадження №12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі №910/22695/13 (провадження №12-277гс18), від 07 лютого 2019 року у справі № 927/769/16 (провадження №12-273гс18), від 11 вересня 2019 року у справі №925/138/18 (провадження №12-74гс19), від 15 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.001073 (провадження №11-709апп19), від 23 листопада 2021 року у справі №175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17 (провадження №11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17 (провадження №11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі №279/3458/17-ц (провадження №14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі №758/201/17 (провадження №14-468цс19), та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18) та від 18 грудня 2019 року у справі №759/15553/14-ц (провадження №14-579цс19).

Отже, постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не погоджується, можуть бути оскаржені ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що скарга боржника щодо скасування постанови від 18.08.2023 року старшого державного виконавця Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладишка О.М. про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року.

Головуючий Судді