Справа № 401/3112/24
Провадження № 2-о/401/123/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Волошина Н.Л., перевіривши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту каліцтва для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням , -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду з заявою «про встановлення факту каліцтва для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», у якій просить суд ухвалити рішення, яким «встановити факт нещасного випадку на виробництві, що мав місце».

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що під час виконання робіт вона отримала травму. Як їй стало відомо, розслідування факту нещасного випадку на виробництві, що мав місце, не проведено. В позасудовому порядку підтвердити факт настання травматизму на виробництві під час виконання трудових обов`язків неможливо, так як МСЕК ліквідується до кінця 2024 року.

Вивчивши вищезазначену заяву, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у цивільній справі з підстав ч. 4 ст. 315 ЦПК України, зважаючи на таке.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є конфліктом, суперечністю, протиборством сторін. Під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 можна зробити висновок, що встановлення факту нещасного випадку на виробництві пов`язане з метою отримання відповідних соціальних виплат.

Визначаючи, чи пов`язується встановлення факту із виникненням у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у частині 1 статті 315 ЦПК України.

Разом з тим згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Подання заяви ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві пов`язане із можливим отриманням відповідних соціальних виплат, що свідчить про наявність спору про право, оскільки від встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, залежить набуття нею певних цивільних прав.

Наведене є підставою для висновку, що зазначені у заяві ОСОБА_1 вимоги можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, але не в порядку окремого, а позовного провадження, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 315, 259-261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина