Справа № 348/2156/23
Провадження № 22-ц/4808/185/24
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.,

секретаря Кузів А.В.

з участю представників ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 адвокатки Брайляк Е.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокатки Брайляк Емільяни Ярославівни на рішення Надвірнянського районного суду від 06 листопада 2023 року, ухвалене в складі судді Матолич В.В., присяжних Купчак Н.М., Гураль Л.В. в м. Надвірна, повний текст складено 09 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Переріслянська сільська рада про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд з заявою, заінтересована особа: Переріслянська сільська рада про оголошення особи померлою.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 згідно рішення Надвірнянського районного суду від 15 червня 2023 року визнано безвісно відсутнім з 01.01.2016. Безвісті відсутній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та заявники є співласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є одноособовим власником будинку АДРЕСА_1 . Неможливість реалізувати заявниками свого право власності на нерухоме майно, зокрема приватизацію земельної ділянки та обслуговування будинку є підставою звернення з даною заявою до суду. З 2009 року до сьогодні заявникам невідоме місце проживання ОСОБА_4 . На похорон матері ОСОБА_4 не приїхав. Заходи щодо його розшуку не дали результатів. ОСОБА_4 зник, оскільки не хотів бути донором для свого сина, ймовірно поїхав до росії, куди часто їздив на заробітки. Вказують, що ОСОБА_5 мав проблеми з серцем, підвищений артеріальний тиск, зловживав алкоголем, мав зайву вагу. Просили визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 померлим.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 06 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Переріслянська сільська рада про оголошення особи померлою.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Брайляк Е. Я. подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення заяви, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній у місці свого постійного проживання більше 14 років, будь-яких відомостей про місце проживання чи перебування немає. При цьому відсутність відомостей про місце перебування особи у місці ії постійного проживання протягом трьох років вже досить для оголошення її померлою, немає необхідності у тому, щоб для визнання особи померлою були встановлені обставини, що загрожували смертю фізичній особі яка пропала безвісті, або обставини, що дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. ОСОБА_4 ще до 2009 року (час зникнення безвісти) їздив на заробітки, проте не більше як 3-6 місяців завжди повертався додому, що небуло прийнято судом до уваги. ОСОБА_4 є власником житлового будинку в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якому міг би проживати, однак не проживає з невідомих причин. Не відповідає дійсності твердження суду про те, що у ході розгляду звернення громадян працівники поки не провадять оперативно-розшукових заходів щодо встановлення місця перебування особи, яка зникла, так як не відповідають дійсності. Заходи щодо встановлення місця перебування ОСОБА_4 вживалися, однак те, що термін зберігання звернень громадян становить 5 років, дізнатись які саме заходи вживатися та протягом якого часу є неможливим та не є підставою для відмовлення у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Брайляк Е. Я. доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов натупних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 за місцем його реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , відсутній тривалий час та мав неприязні відносини з заявниками, забрав свої речі, оформив документи про розірвання шлюбу і більше з жодним із заявників не спілкувався. Тому, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 свідомо змінив місце проживання, підтримувати зв`язок з колишньою дружиною і їх спільними дітьми не бажав. Однак саме набажання особи підтримувати зв`язок з родичами не є підставою для оголошення такої особи померлою.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.10.2008.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Батьками заявника ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.06.1987.

Батьками заявника ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.06.1991.

Відповідно до копії відповіді Надвірнянського відділу ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 01.09.2023 №841/32.15.5.6-18/75 актовий запис про смерть на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній.

Згідно з копією відповіді Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 04.09.2023 №31-02-28 до органу реєстрації з приводу зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_4 не звертався.

Відповідно до копії довідки-повідомлення Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 03.07.2015 №6495, яка була видана ОСОБА_1 дійсно зверталася в поліцію у зв`язку з тим, що її батько ОСОБА_4 , виїхав із с. Гаврилівка на проживання до росії і зв`язок із ним втрачено. На даний час проводяться заходи, щодо відновлення зв`язку із ОСОБА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.11.2001, 1/5 житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу від 14.08.2023 №280 про зареєстрованих у житловому будинку осіб, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 зареєстрований у цьому будинку, але фактично там не проживає з 2009 року.

Згідно з копією рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 у справі №348/2426/22 ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім з 1 січня 2016 року.

Відповідно до копії відповіді Надвірнянського РВП від 12.04.2023 вих. №2234/108/50/03 від 12.04.2023, ОСОБА_1 зверталася в поліцію, оскільки її батько ОСОБА_4 виїхав із с. Гаврилівка до росії і зв`язок з ним втрачено. Строк зберігання звернень громадян становить 5 років, а тому звернення, які надходили у 2015 році, знищено.

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

На наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України.

При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_4 померли, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим і витребуваним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вірогідного припущення про смерть ОСОБА_4 .

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність ОСОБА_4 більше 3 років за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , оскільки відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_4 протягом трьох років саме по собі не може бути підставою для оголошення його померлим.

Вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_4 як на підставу для оголошення його померлим, заявники не підтверджує свої доводи жодними належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку ОСОБА_4 та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокатки Брайляк Емільяни Ярославівни залишити без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 14 лютого 2024 року.

Судді: В.Д. Фединяк

І.В.Бойчук

Л.В.Василишин