Єдиний унікальний номер 722/1345/24
Номер провадження 2/722/353/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступні обставини.

21.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №74641196.

16.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21936,98 грн., з яких: 12675 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9261,98 грн. сума заборгованості за відсотками.

22.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2969824.

17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 17.05.2023 року до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23781,54 грн., з яких: 4600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19181,54 грн. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 45718,52 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача в повному об?ємі разом із понесеними позивачем судовими витратами.

10.07.2024 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, з підстав зазначених в якому, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився, однак у поданих до суду 07.08.2024 року письмових поясненнях просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи провести за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася і про причини своєї неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, суд вважає, що первісний позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

21.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №74641196 (а.с.95-97).

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу 14/06/21, у відповідності до умов якого та умов додаткової угоди №12 від 27.10.2023 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.9-12).

Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №74641196 в сумі 21936,98 грн. (а.с.14).

Як вбачається із п.2 вказаного Договору та додатку №1 до нього, сума позики - 15210 грн., строк позики - 30 днів, дата повернення - 23.03.2022 року, проценти за користування кредитом 3632,15 грн., загальна вартість позики 18842,15 грн. (а.с.95-97).

При цьому, як передбачено п.6 Договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2024 року становить 21936,98 грн., з яких: 12675 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9261,98 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.15).

22.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2969824 (а.с.21-29).

17.05.2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.32-34).

Відповідно до реєстру боржників від 17.05.2023 року до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23781,54 грн. (а.с.36).

Згідно умов вказаного Договору та додатку №1 до нього, сума кредиту - 4600 грн., строк кредиту - 360 днів, дата повернення - 17.02.2023 року, проценти за користування кредитом 32954,40 грн., загальна вартість кредиту 37554,40 грн. (а.с.21-31).

При цьому, як передбачено п.п.1.3.1. п.1.3. Договору строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, продовженню не підлягають.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17.05.2023 року становить 23781,54 грн., з яких: 4600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19181,54 грн. сума заборгованості за відсотками. (а.с.37-39).

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Приписами ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, із урахуванням вищевикладених обставин, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитних договорів.

Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості відповідача за кредитним договором №74641196 від 21.02.2022 року з таких підстав.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи сплив визначеного кредитним договором строку кредитування, право кредитодавця, в тому числі позивача як нового кредитора, нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося, у зв?язку з чим нарахування процентів за користування кредитом за такий період не відповідає вимогам закону.

Разом з цим, частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України).

Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч.2 ст.625 ЦК України, тобто на рівні 3% річних.

Позивач в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, а тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог.

Крім цього, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин щодо продовження строку користування позикою відповідно до умов п.6 кредитного договору №74641196 від 21.02.2022 року.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані поза строком кредитування, не ґрунтується на законі, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню розмір заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, а саме за кредитним договором №74641196 від 21.02.2022 року в розмірі 16307,15 грн., з яких: 12675 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3632,15 грн. сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором №2969824 від 22.02.2022 року в розмірі 23781,54 грн., з яких: 4600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19181,54 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, згідно ст.628 ЦК України.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205, 207 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори були укладені в електронній формі, а тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Так, судом встановлено, що було укладено між Товариствами, а саме первісними кредиторами, та відповідачем ОСОБА_1 вищевказані кредитні договори, які підписані електронним підписом відповідача, та на умовах визначених у вказаних договорах відповідачу надавалися кредити, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення (а.с.95-97, 99-107).

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання вказаних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісних кредиторів виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг Товариств, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.

Крім того, послідовність укладення вказаних договорів про надання позики передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронних договорів кредитів на сайті є неможливим.

Таким чином, заповненням анкет-заяв позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредитів, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцями у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Оскільки договори були укладені в електронній формі та підписані електронним підписом, відповідно це спростовує доводи відповідача про неукладеність договорів.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України від 15.11.2019 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідних для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Суд зазначає про те, що при укладенні кредитних договорів сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення правочину відповідач не заявила додаткових вимог щодо умов договорів. При цьому, позичальнику було надано інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредитів, реальної процентної ставки, графіків погашення кредитів та умов кредитування.

Отже, умови кредитного договору були доведені позичальнику у письмовому вигляді та містяться у тексті самих договорів кредиту, позичальник з такими умовами був ознайомлений та погодився з ними.

Доказів того, що відповідач отримувала кредитні кошти на інших умовах, а ніж тих, котрі є стандартними для всіх клієнтів, а також на таких умовах, що є вкрай не вигідними та більш обтяжливими, до матеріалів справи не надано.

Враховуючи встановлене вище, суд дійшов до переконання про те, що посилання відповідача на несправедливі умови кредитних договорів їх невідповідності принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на шкоду споживача, спростовуються змістом кредитних договорів та не узгоджуються з матеріалами справи.

Разом зі тим, суд зазначає, що відповідач не була позбавлена можливості відповідно до пункту 7 паспорта споживача кредиту, що узгоджується з положеннями ст. 15 Закону України "Про споживче кредитування" та ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач не відмовилася від жодного із договорів, жодних заперечень щодо їх змісту не висловила, що свідчить про згоду з умовами укладених договорів.

Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги з огляду на те, що відсутні докази сплати позивачем як новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, оскільки такі доводи спростовуються долученими позивачем до початку розгляду справи по суті копіями платіжних інструкцій №19706 від 19.05.2023 року та №20397 від 31.10.2023 року, з яких вбачаються факти сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам як плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 року та додаткової угоди №12 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.98, 110).

При цьому, суд вважає, що позивачем надані всі докази на підтвердження того, що кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2655,13 грн.

Керуючись ст.1-18, 76-81, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, , IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №74641196 від 21.02.2022 року в розмірі 16307 (шістнадцять тисяч триста сім) грн. 15 коп. та за кредитним договором №2969824 від 22.02.2022 року в розмірі 23781 грн. (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят одна) грн. 54 коп., а всього 40088 (сорок тисяч вісімдесят вісім) грн. 69 коп.

В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, , IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір в розмірі 2655 (дві тисячі шістсот п?ятдесят п?ять) грн. 13 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 31.10.2024 року.