Справа № 147/260/24
Провадження № 2/147/151/24
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

21 лютого 2024 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

20 лютого 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла зазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, з урахуванням ч.8 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача за вказаною у позовній заяві адресою.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №458477 від 21.02.2024, яка сформована засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши отриману інформацію та матеріали позову, судом встановлені недоліки позовної заяви, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення позовної заяви без руху за наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Також згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, дана позовна заява не відповідає вказаним вище вимогам закону.

Так, в прохальній частині позовної заяви позивач просить визначити місце проживання його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, в позові позивач вказує на те, що його син на даний час проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, водночас не зазначає якими саме діями відповідач не визнає, порушує, чи оспорює його права відносно місця проживання їх дитини.

Більше того, позивач зазначає, що мати участі у вихованні та утриманні дитини не бере та робити цього не бажає, самоусунулась від виховання їх дитини, що по суті виключає наявність спору між сторонами, оскільки шлюб між ними наразі не розірвано та сторони разом з дитиною проживають за однією адресою.

Згідно із нормами ЦПК кожна позовна вимога повинна містити наявність спору між сторонами та зазначення доказів на підтвердження кожної обставини. Згідно із частинами 1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, у позовній заяві ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 161 СК України, не зазначив обставин наявності спору між сторонами саме щодо визначення місця проживання дитини, неможливості його врегулювання в позасудовому порядку та доказів щодо цього, оскільки в позовній заяві позивач сам вказує на те, що відповідач дитиною не цікавиться. Не містить позовна заява і зазначення підстав для звільнення від доказування.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України докази, якими підтверджуються обставини та на яких ґрунтуються заявлені вимоги, подаються разом з поданням позовної заяви до суду.

Отже, позивачу, необхідно викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дитини з батьком, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

За змістом частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Однак, до матеріалів позовної заяви не додано висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Проте позивачем у своїй позовній заяві не зазначено доказів: щодо відповідального ставлення до своїх батьківських обов`язків обох батьків; стан здоров`я як батьків, так і дитини; матеріальне становище батьків та можливість забезпечення належних житлових умов; інші oбcтавини, які мають іcтoтне значення (злoвживання cпиртними напoями та наркoтичними речoвинами, ведення амoральнoгo cпocoбу життя, наявніcть cудимocті, графіки рoбoти, прoфеcія, тoщo).

Вказані недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі і підлягають усуненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визначення місця проживання дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк тривалістю сім днів з дня вручення копії ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, його позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Борейко