ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/8748/19 Номер провадження 22-ц/814/131/24Головуючий у 1-й інстанції Єжов В.А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Дорош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 09 квітня 2018 сталася ДТП за участю автомобілю ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 та мотоциклом марки «Kawassaki», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №592/3000/18 винуватцем ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Посилаючись на положення ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України зазначив, що оскільки вина відповідача щодо отримання позивачем тілесних ушкоджень повністю встановлена вироком суду, кошти витрачені позивачем на лікування відшкодовані не в повній мірі покрили понесені витрати, просить позовні вимоги задовольнити, стягнувши на його користь матеріальну шкоду в розмірі 34152,77 грн., та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та судові витрати.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 50000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення оскаржив відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що місцевим судом не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, зокрема при визначені розміру моральної шкоди суд не взяв до уваги, що відносно позивача ОСОБА_2 з кримінального провадження були виділені матеріали по факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке було закрито за нереабілітуючими обставинами.

Також вважає, що сума моральної шкоди заявлена позивачем до стягнення є завищеною та не доведеною жодними доказами.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/3490/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строкм на три роки.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_1 ,09.04.2018 року, близько 12 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Героїв Сталінграду в м. Харкові зі сторони пр. Гагаріна, в напрямку вулиці Морозова.

Під час руху по вказаному проспекту, в районі будинку 1-А він зупинився на крайній лівій смузі руху для виконання розвороту наліво, пропускаючи транспортні засоби, що рухалися в зустрічному напрямку. Після чого, ОСОБА_1 відновив рух та, виконуючи маневр розвороту наліво, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпеці маневру, не надав дорогу мотоциклу «Kawassaki», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку і допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/377-А/18 від 18.05.2018 отримав тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді травми лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритого перелому середньої третини діафізу великогомілкової кістки зі зміщенням, відкритого перелому дистального метадіафізу великогомілкової кістки зі зміщенням, відкритого перелому внутрішньої кісточки без зміщення, відкритого уламкового перелому п`яткової кістки, відкритого перелому І-ІІ-ІІІ, V плеснових кісток зі зміщенням.

Порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 534/18 від 18.05.2018, знаходяться в причинному зв`язку з даною подією та наслідками. Встановлено, що ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди є недоведеним, а отже не підлягає задоволенню в повному обсязі, разом з цим з огляду на правила розумності та справедливості, місцевий суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 наведено правовий висновок, згідно якого особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

У даній справі, колегія суддів бере до уваги те, що факт протиправних дій ОСОБА_1 та причинно-наслідковий зв`язок між цими діями та спричиненням моральної шкоди внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_2 встановлено вироком суду у справі №641/3490/18. Інших доказів ступеню та характеру спричиненої моральної шкоди у заявленому розмірі позивачем не надано.

Разом з цим, при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, виходячи з засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, та враховуючи складення відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за фактом цієї ж дорожньо-транспортної пригоди, та встановлений вироком суду факт добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 30 000 грн. як грошової компенсації моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував обставини справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Отже, за вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку про зміну рішення місцевого суду, та зменшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з 50000 грн. до 30000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2021 рокузмінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди з 50000 грн. до 30000 грн. (тридцять тисяч грн.)

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

А.І. Дорош