Справа № 939/2235/24
УХВАЛА

01 жовтня 2024 рокуселище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Стасенко Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника адвокат Карасьова Л.А. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаною заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки дитина проживає з батьком ОСОБА_1 і знаходиться на його повному утриманні, а боржниця ОСОБА_2 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже нормами ЦПК передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Як зазначено у заяві про видачу судового наказу, адресою реєстрації ОСОБА_2 зазначено АДРЕСА_1 , а у ОСОБА_1 у заяві зазначена лише адреса його фактичного проживання АДРЕСА_2 .

Представник заявниці адвокат Карасьова Л.А. звернулася в інтересах ОСОБА_1 до суду за фактичним місцем його проживання АДРЕСА_2 , що підтверджується актом встановлення фактичного місця проживання, який виданий 08 серпня 2024 року депутатом Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області.

Водночас, відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи позивача. Тому позови, наведені у ч. 1 ст. 28 ЦПК України, не можуть подаватися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Відповідно до отриманих відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру від 30 вересня № 815926 і № 815934, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована у АДРЕСА_4 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначено у поданій представником заявника адвокатом Карасьовою Л.А. заяві про видачу судового наказу, сторони є внутрішньо переміщеними особами через агресію РФ, проте в доданих до заяви документах відсутні докази на підтвердження вказаних обставин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вказані обставини, суддя вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, оскільки до заяви про видачу судового наказу не додані документи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Керуючись ст. 165 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Апеляційнаскарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Геннадій СТАСЕНКО