Справа № 503/1720/24
Провадження № 2/503/499/24
31 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що на протязі 2021-2022 року проживав з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю та мають спільну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, після припинення спільного проживання дочка залишилась проживати з відповідачем ОСОБА_2 , але через те, що остання вела аморальний спосіб життя, не займалася вихованням та розвитком дитини, то рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 13.02.2024 року за № 902 було визначено місце проживання дитини з ним. Однак, відповідач так і продовжує уникати зустрічі з дитиною та не надає матеріальної допомоги, життям дитини не цікавиться, не телефонує, не бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не виконує обов`язків, які на неї покладені законом як на матір дитини, аліментів та іншої допомоги не надає, внаслідок чого дитина, яка проживає разом з ним, знаходиться на повному його утриманні. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 та третя особа не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву (відзив) та пояснення не подали.
02.10.2024 року ухвалою суду (а.с.48-49) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 05.10.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.54). При цьому, 17.09.2024 року представником третьої особи було подано до суду письмове клопотання від 16.09.2024 року № 19-01-17/330 (а.с.45) про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування.
Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.12.2022 року (а.с.6), актовий запис № 146 від 27.12.2022 року.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 13.02.2024 року (а.с.7) місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з батьком ОСОБА_1 .
Згідно копії характеристики ОСОБА_1 , виданої депутатом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_5 06.06.2024 року (а.с.8), ОСОБА_1 фактично проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання та санітарно-гігієнічний стан будинку хороші. За час проживання за даною адресою ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. У зловживанні алкогольними напоями ОСОБА_1 не помічений, веде спокійний спосіб життя, випадків порушення громадського порядку не було.
Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 07.06.2024 року (а.с.9), складений депутатом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_1 проживає разом з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умови проживання відповідають всім нормам. Вихованням дитини займається батько.
Висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 27.08.2024 року № 1067, позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано доцільним, оскільки мама дитини з лютого 2024 року не цікавиться життям дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, на даний час з дочкою не підтримує зв`язок, не цікавиться її життям і розвитком дитини, після визначення органом опіки та піклування місця проживання дитини з батьком не зверталась з приводу надання дозволу на побачення та спілкування з дитиною, а також відзначено, що в 2023 році вона була позбавлена батьківських прав відносно своїх п`яти старших дітей, про що свідчать копії відповідного висновку та рішення (а.с.30, 31).
Нормативно-правове застосування:
У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Свідченням втрати відповідачем інтересу до своєї дочки є її ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час їх проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей.
У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Висновки суду
Обставини справи свідчать про небажання відповідача ОСОБА_2 займатися вихованням своєї дочки ОСОБА_4 та її самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо неї, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.
Відповідачем ОСОБА_2 проігноровано її судові виклики у даній справі, остання не з`явилася в жодне підготовче та судове засідання, які призначалися судом у даній справі, а також не подала відзиву на позовну заяву та ніякої заяви або клопотання, тобто фактично виявила ігнорування судового розгляду.
Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач, як матір, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини.
Ураховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не надала відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
- щодо судових витрат
Приймаючи до уваги, що при відкритті провадження у справі ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 08.08.2024 року (а.с.18-19) позивачу було відстрочено сплату судового збору до дня ухвалення судового рішення у справі, то за умов задоволення позову, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 19, 150, 164, 165 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП невідомий, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, пл. Перемоги, 1-1, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили, згідно вимог ч.6 ст. 164 СК України, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко