ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8768/24 Справа № 233/56/22 Суддя у 1-й інстанції - Малінов О.С. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 233/56/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

заявник Державна казначейська служба України

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2024 року, яка постановлена суддею Маліновим О.С. в місті Костянтинівка Донецької області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року Державна казначейська служба України, в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальних витрат, завданих незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, звернулась до суду з заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення в якій просила суд змінити спосіб та порядок виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2023 року по справі № 233/56/22 про стягнення з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 14 175 грн 01 коп та відшкодування сум, сплачених у зв`язку із наданням юридичної допомоги в розмірі 44 827 грн 18 коп шляхом стягнення з держави Україна на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 14 175 грн 01 коп та відшкодування сум, сплачених у зв`язку із наданням юридичної допомоги в розмірі 44 827 грн 18 коп.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2024 року заяву Державної казначейської служби України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, повернуто заявникові.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Державна казначейська служба України звернулася до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення не як боржник, а як орган виконання судового рішення, згідно правоздатності, визначеної ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження».

Також зазначає, що підпункт 2 пункту 5 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, наділив процесуальними повноваженнями органи Казначейства звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання. Поміж іншого, Казначейство вправі повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом (п.п.1.п.5 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної зави Державна казначейська служба України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що правом подати до суду заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення в даному випадку наділений стягувач, яким у справі є ОСОБА_1 , або державний виконавець, яким відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду № 233/56/22 від 02 листопада 2023 року. Державна казначейська служба України як боржник у виконавчому провадженні не має права ініціювати перед судом питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За змістом частини першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

В силу статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Чинне законодавство закріплює принцип обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили. Обов`язковість судового рішення поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і будь-яких інших осіб та організацій.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява №18357/91, пункт 40).

У постановах Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 11 грудня 2018 року у справі № 757/14092/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 зазначено, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

При вирішенні питання про встановлення способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення. При цьому, така заява не повинна бути спрямована на зміну суті та підстав ухвалення рішення, а лише наводить інший варіант виконання рішення. Задоволення відповідної заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Заявник просив суд змінити спосіб та порядок виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2023 року по справі № 233/56/22 про стягнення з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 14 175 грн 01 коп та відшкодування сум, сплачених у зв`язку із наданням юридичної допомоги в розмірі 44 827 грн 18 коп шляхом стягнення з держави Україна на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 14 175 грн 01 коп та відшкодування сум, сплачених у зв`язку із наданням юридичної допомоги в розмірі 44 827 грн 18 коп посилаючись на те, що боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна та заявник вважає, що вказані обставини істотно ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому вимога заявника не змінює суті ухваленого рішення, а лише спрямовує боржника на його виконання.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення заяви Державної казначейської служби України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою, відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України, для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2024 року - скасувати та направити матеріали справи за заявою Державної казначейської служби України у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: