Справа № 405/1411/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на нерухоме майно, як окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на частку житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, як на окремий об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; виділити їй частку житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що розташований за вказаною адресою; припинити її право спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за вказаною адресою.

Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 26.06.1986 року по реєстру № 2-1257, їх батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали у власність їй та сестрі - відповідачу у справі ОСОБА_2 , житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частках кожній. Право власності на будинок пройшло реєстрацію в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується архівною довідкою виданою 24.11.2023 року Кіровоградським ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виданий 23.11.2023 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ», житловий будинок літ. Ааа1 загальною площею 78,6 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м по АДРЕСА_1 складається з: передпокою 1-1 площею 14 кв.м, кімнати 1-2 площею 9.6 кв.м, кімнати 1-3 площею 8,9 кв.м, кімнати 1-4 площею 20,4 кв.м, кухні 1-5 площею 7,4 кв.м, коридору 1-6 площею 12,2 кв.м, санвузола 1-7 площею 1,5 кв.м, ванни 1-8 площею 4,6 кв.м, та має інші надвірні споруди: прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», навіс літ. «а2», навіс літ. «б», погріб літ. «б1», убиральня літ. «Г», літній душ літ. «Ж», літня кухня літ. «З», гараж літ. «К», інженерний колодязь 1, вимощення літ. «І», ворота з хвірткою літ. «N1», огорожа літ. «N2», розташований на земельній ділянці розміром 569,6 кв.м.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, у приватну власність (оренду) не передавалась, державний акт на право приватної власності на землю або будь-який інший правовстановлюючий документ на землю не видавався та не одержувався, рішення про її приватизацію відповідними уповноваженими державним органом не приймалося.

З дня народження вона постійно проживає та користується спірним будинком, підтримує його в належному технічному стані та здійснює догляд за земельною ділянкою, самостійно сплачує комунальні послуги, які надаються. Угода про порядок користування та розпорядження спірним житловим будинком по АДРЕСА_1 між нею та відповідачем не укладалась, в добровільному порядку питання поділу нерухомого майна ними не вирішено. В порядку розподілу спірного будинку бажає виділити в натурі наступні приміщення: кімнату 1-1 площею 14,01 кв.м, кімнату 1-2 площею 9,17 кв.м, кімнату 1-3 площею 8,93 кв.м, посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання.

Відповідачем відзив на позов не надано, 07.05.2024 року подана заява про визнання позову.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року у справі була призначена будівельно-технічна експертиза, провадження зупинено.

27.06.2024 року позивачем подана заява про зменшення позовних вимог та уточнена позовна заява відповідно до якої позивач просить здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності на підставі договору дарування, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 26.06.1986 року по реєстру № 2-1257; визнати за не. право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, як на окремий об`єкт нерухомого майна та припинити її право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року підготовче провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 26.08.2023 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача та відповідачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, відповідачі позов визнали.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 26.06.1986 року по реєстру № 2-1257, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частках кожній. Право власності на будинок пройшло реєстрацію в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується архівною довідкою виданою 24.11.2023 року Кіровоградським ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виданий 23.11.2023 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ», житловий будинок літ. Ааа1 загальною площею 78,6 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м по АДРЕСА_1 складається з: передпокою 1-1 площею 14 кв.м, кімнати 1-2 площею 9.6 кв.м, кімнати 1-3 площею 8,9 кв.м, кімнати 1-4 площею 20,4 кв.м, кухні 1-5 площею 7,4 кв.м, коридору 1-6 площею 12,2 кв.м, санвузола 1-7 площею 1,5 кв.м, ванни 1-8 площею 4,6 кв.м, та має інші надвірні споруди: прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», навіс літ. «а2», навіс літ. «б», погріб літ. «б1», убиральня літ. «Г», літній душ літ. «Ж», літня кухня літ. «З», гараж літ. «К», інженерний колодязь 1, вимощення літ. «І», ворота з хвірткою літ. «N1», огорожа літ. «N2», розташований на земельній ділянці розміром 569,6 кв.м.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, у приватну власність (оренду) не передавалась, державний акт на право приватної власності на землю або будь-який інший правовстановлюючий документ на землю не видавався та не одержувався, рішення про її приватизацію відповідними уповноваженими державним органом не приймалося.

ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » після реєстрації шлюбу 08.09.1990 року з ОСОБА_7 , актовий запис № 954.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем у справі, а тому вважаються судом встановленими.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном, забезпечуючи всім учасникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Питання щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності, врегульовано статтею 372 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з рахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної сумісної власності тиняються. При виділі частки правовідносини спільної сумісної власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної сумісної власності на нього припиняється.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 19.05.2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28.07.2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Відповідно вимог ст. 328 Цивільна кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Як зазначено у частині 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається н підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 базуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на нерухоме майно, як окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної сумісної власності - задовольнити.

Здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі договору дарування посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 26.06.1986 року по реєстру № 2-1257.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, як на окремий об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко