справа № 631/1001/23
провадження № 2/631/135/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 лютого 2024 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

при секретарі Ляшенко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виплату орендної плати та розірвання договору оренди землі

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 , яка діяла на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 46/23 від 18 травня 2023 року в інтересах та від імені ОСОБА_1 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про виплату орендної плати та розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначила наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий № :04:001:0303 площею 5,6393 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Нововодолазької селищної ради Харківського /колишнього Нововодолазького/ району Харківської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ № 795937, виданого 24 червня 2003 року Нововодолазькою райдержадміністрацією на підставі розпорядження Нововодолазької райдержадміністрації від 20 грудня 2002 року № 379, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №342.

Між позивачем та відповідачем укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27 квітня 2015 року Реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21011527 від 29 квітня 2015 року, номер запису про інше речове право 9525008.

Відповідно до п. 4.1 Договору договір укладено строком на 15 років.

Пунктами 3.1 - 3.10 Договору оренди передбачені розмір, умови та строки виплати орендної плати, що складає 4 відсотки від нормативної грошової оцінки об`єкта оренди, то становить 4475,05 гривень. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції га відповідного коефіцієнту індексації. Із суми орендної плати Орендарем утримується сума податку з доходів фізичних осіб Орендодавця, який останній повинен сплачувати до бюджету, згідно з чинним законодавством. Сума податку перераховується Орендарем у порядку і строки, передбачені Податковим Кодексом. Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю після збору врожаю у строки до 31 грудня поточного року.

Для виконання умов договору орендодавцем були надані банківські реквізити для перерахування орендної плати.

ОСОБА_2 орендна плата за 2021 та 2022 роки ОСОБА_1 станом на 28 липня 2023 року не виплачена.

Орендарем не виконані зобов`язання за договором оренди щодо виплати орендної плати за 2021 рік з урахуванням індексу інфляції в сумі 4922,56 грн, за 2022 рік з урахуванням індексу інфляції - в сумі 5665,41 гривень.

Відповідно до п. 6.4.6 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно за в повному обсязі згідно з умовами договору сплачувати Орендодавцю орендну плату.

У разі невиплати або несвоєчасної/неповної виплати орендної плази орендарю нараховується пеня у розмірі 0.01 % від розміру грошової заборгованості з виплати орендної плати за кожен день прострочення здійснення оплати /п. 9.3. Договору/.

23 травня 2023 року на адресу відповідача була направлена заява-претензія про виплату орендної плази, пені за прострочення виконання зобов`язання та розірвання договору оренди земельної ділянки, до якої була долучена угода про розірвання договору оренди. Заява-претензія отримана відповідачем по справі 01 червня 2023 року. Станом на 28 липня 2023 року відповідь позивачеві не надійшла, заборгованість по сплаті орендної плати за 2021, 2022 роки не погашена.

Просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27 квітня 2015 року реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21011527 від 29 квітня 2015 року, номер запису про інше речове право 9525008, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2021 рік за 2022 рік, інфляційні втрати, пеню та три відсотки річних що становить всього 13174,72 гривень, стягнути судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виплату орендної плати та розірвання договору оренди землі до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а. с. 33-34).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виплату орендної плати та розірвання договору оренди землі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а. с. 41).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 09 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про залишення без розгляду позовних вимог у частині стягнення орендної плати за 2021 та 2022 роки, інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з?явилися, через канцелярію суду представник позивача надала заяву, де просила суд провести судове засідання без участі позивача та її представника, також просила залишити без розгляду позовні вимоги у частині стягнення орендної плати за 2021 та 2022 роки, інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних, в іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки представника суд не повідомив, заяв, клопотань не надав.

Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 795937, виданим на підставі розпорядження Нововодолазької райдержадміністрації від 20 грудня 2002 року № 379, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 342, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,6393 гектарів, кадастровий номер :04:001:0303 (а. с. 6).

27 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21011527 від 29 квітня 2015 року, номер запису про інше речове право 9525008 (а. с. 7-14).

Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - код КВЦПЗ 01.01 (надалі - «об`єкт оренди»), що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області та має кадастровий № :04:000:0303, загальною площею 5,6393 гектарів (п. 1.1, 1.3 договору).

Об`єкт оренди передається орендодавцем Орендарю за актом прийому-передачі без розроблення проектів відведення земельних ділянок у строк, що не перевищує 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього договору (п. 2.1 договору).

Земельна ділянка була передана орендодавцем та прийнята орендарем, про що складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт прийому передачі земельної ділянки по договору оренди (а. с. 10-11).

Частиною 3 договору визначено умови сплати орендної плати.

Так, за п. 3.2 договору оренди землі, розмір орендної плати на рік становить 4 % ( чотири відсотки) від нормативної грошової оцінки об`єкта оренди, що становить 4475,05 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції та відповідного коефіцієнту індексації.

Згідно з п. 3.4 договору із суми орендної плати Орендарем утримується сума податку з доходів фізичних осіб Орендодавця, який останній повинен сплачувати до бюджету згідно чинного законодавства. Сума податку перераховується до бюджету Орендарем у порядку та строки, передбачені Податковим кодексом України.

Орендарем, як податковим агентом, здійснено нарахування податку на доходи фізичних осіб по громадянці ОСОБА_1 за період 2021-2022 років та сплачено податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Харківській області від 18 липня 2023 року № 38242/6/20-40-24-17-23 в сумі 805,50 гривень із рорахунку орендної плати 4475,05 гривень без урахування індексу інфляції, за 2022 рук податок до бюджету не перерахований в повному обсязі (а. с. 15).

Орендна плата сплачується орендарем орендодавцю після збору врожаю у строк до 31 грудня поточного року (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 6.4.6 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно за в повному обсязі згідно до умов договору сплачувати Орендодавцю орендну плату.

ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 була направлена 23 травня 2023 року заява-претензія про виплату орендної плази, пені за прострочення виконання зобов`язання та розірвання договору оренди земельної ділянки, до якої була долучена угода про розірвання договору оренди. Заява-претензія отримана відповідачем по справі 01 червня 2023 року. Станом на 28 липня 2023 року відповідь позивачеві не надійшла, заборгованість по сплаті орендної плати за 2021, 2022 роки не погашена (а. с. 17-19).

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 407 ЦК України (в редакції на момент укладання договору) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач).

Приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладання договору) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Вказане кореспондується з ч. 1 ст. 93 ЗК України (в редакції на момент укладання договору) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладання договору) передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Приписами ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

У положеннях 13 Закону України «Про оренду землі» прописано, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Правилами ч. 4 ст. 124 ЗК України (в редакції на момент укладання договору) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Отже, законодавством унормовано, що користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України)

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Одночасно, договір є обов`язковим для виконання сторонами, як закріплено ст. 629 ЦК України.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України).

Положення ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладання договору) передбачають, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Судом встановлено що 27 квітня 2015 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки, за яким орендодавець надала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,6393 гектар, у тому числі рілля - 5,6393 гектар, кадастровий № :04:000:0303, строком на 15 років, а орендар прийняв зазначену ділянку у користування. При цьому, позивачем та відповідачем було узгоджено орендну плату за договором (а. с. 7-9).

Орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 27 квітня 2015 року за 2021 рік у розмірі 6997,93 грн, за 2022 рік у розмірі 6110,99 грн, за 2023 рік у розмірі 3767,27 грн за 2023 рік позивач отримала 18 січня 2024 року, що вбачається з копій квітанцій про зарахування коштів на картковий рахунок позивача(а. с. 64-65).

Згідно з положеннями ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладання договору) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

За ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент укладання договору) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. д ч. 1 ст 141 ЗК).

Таким чином, підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Відповідно до п. 9.1, 9.3 договору оренди земельної ділянки за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі невиплати або несвоєчасної/неповної виплати орендної плати орендарю нараховується пеня у розмірі 0,01% (відсотка) від розміру грошової заборгованості виплати орендної плати за кожен день прострочення здійснення оплати.

Зазначений пункт Договору сторонами не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18 дійшла висновку, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 сплатив орендну плату ОСОБА_1 за договором оренди земельної ділянки від 27 квітня 2015 року за 2021, 2022, 2023 роки тільки 18 січня 2024 року, тоді як згідно з п. 3.5 договору оренди земельної ділянки орендна плата сплачується після сбору врожаю у строк до 31 грудня поточного року, суд доходить висновку що зобов`язання за договором оренди відповідачем належним чином не виконано, а відтак наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання орендарем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати.

Одночасно, оскільки відповідачем 18 січня 2024 року перераховано позивачеві плату за договором оренди земельної ділянки від 27 квітня 2015 року за 2021 та 2022 роки, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у частині стягнення орендної плати за 2021 та 2022 роки, інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі змістом ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Пунктом 7 Постанови пленуму Верховного суду від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем надані докази про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0303, площею 5,6393 га, яка розташована на території НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, укладений 27 квітня 2015 року між орендодавцем, ОСОБА_1 та орендарем ОСОБА_2 , який зареєстрований Реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21011527 від 29 квітня 2015 року, номер запису про інше речове право 9525008, з підстав систематичного невиконання орендарем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати у строки встановлені договором.

При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Позивач просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В матеріалах справи наявна квитанція № 0.0..1 від 20 грудня 2023 року на суму 2147,20 грн, щодо сплати ОСОБА_1 судового збору при зверненні до суду з позовом, відповідно до Закону України «Про судовий збір» (а. с. 45).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 частково, а саме, з приводу однієї позовної вимоги, а з приводу другої позовної вимоги - відмовлено, відповідно, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1073,60 грн.

Окрім того, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 18 травня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Мякотою Тетяною Миколаївною укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 46/23 (а. с. 23).

Згідно з розрахунком вартості юридичних послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги № 46/23 від 18 травня 2023 року, Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 28 липня 2023 року встановлено суму гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 12000,00 грн (а. с. 24-25).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 15/2023 від 28 липня 2023 року адвокат Мякота Т. М. отримала від ОСОБА_1 оплату послуг адвоката за договору про надання правничої (правової) допомоги № 46/23 від 18 травня 2023 року у розмірі 12000,00 грн (а. с. 26).

Отже, на користь позивача підлягать стягненню з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 14, 55 Конституції України, ст. 6, 15, 16, 373, 407, 525, 526, 610, 626, 651 ЦК України, ст. 1, 2, 6, 13, 21, 22, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 93, 124, 141 ЗК України, Постановою пленуму Верховного суду від 16.04.2004 р № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 4, 12, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263 265, 280 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виплату орендної плати та розірвання договору оренди землі задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27 квітня 2015 року реєстраційною службою Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21011527 від 29 квітня 2015 року, номер запису про інше речове право 9525008.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати по сплаті правової допомоги у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення буде складено до 19 лютого 2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Пархоменко