Справа № 449/73/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2024 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: Тивонюк С.Р.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

в с т а н о в и в :

представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі - 122059 грн 82 коп. Заява мотивована тим, що 02.08.2021 року, між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», укладено договір №002-861 про споживчий кредит. Зазначають, що згідно п.2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 160 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01.08.2026 р., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами договору. Зауважують, що відповідно до умов договору, банком перераховано на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 , кошти в сумі 160 000 грн. Наголошують, що станом на 04.01.2024 р, розмір заборгованості відповідача перед банком становить 122 059, 82 грн, з яких: 110 336,44 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 11 722,89 грн проценти за користування кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні, пояснив, що заборгованість за договором про споживчий кредит, відповідачем погашена в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про дати судових засідань повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Як вбачається із Договору №002-861, 02.08.2021 року між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», укладено договір про споживчий кредит.

Згідно п.2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 160 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01.08.2026 р., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами договору.

Положеннями п.3.2. Договору визначено, що Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до умов Договору Банком перераховано на картковий рахунок Позичальника № НОМЕР_2 кошти в сумі 160 000,00 грн..

Пунктом 2.4.1. Договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник зобов?язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29 процентів річних.

Пунктом 2.4.2 Договору передбачено, що проценти нараховуються Банком

щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором.

Згідно п. 3.3.1 Договору всі платежі за цим Договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди. штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з Поточного рахунку.

Пунктом 3.3.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов?язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 2666,67 гривень та сплату процентів нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2021 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Тобто, Кредитний договір, укладений між Позивачем та Позичальником є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків між сторонами зазначеного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статей 530, 612. 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Судом встановлено, що згідно поданої представником позивача - ОСОБА_1 , заяви №55/5.9-03/116637/2024 від 13.09.2024 р., заборгованість за договором про споживчий кредит №002-861 від 02.08.2021 року, погашена ОСОБА_2 , в повному обсязі, вже після відкриття провадження у справі, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, а саме виконанням відповідачем заявлених до неї вимог.

Оскільки відповідач виконала заявлені до неї вимоги, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ухвалив :

в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Ощадбанк» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ - 09325703, місце знаходження - м. Львів, вул. Січових Стрільців,9.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. Я. Гуняк