Справа № 939/1300/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Іщук Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що нею (позивачкою) було укладено кредитний договір № 1/4117722 від 18 травня 2021 року, по якому вона отримала споживчий кредит у сумі 99 000 грн., стором на 72 місяців з 18 травня 2021 року по 17 травня 2027 року включно зі сплатою процентної винагороди, щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,35% в місяць від суми кредиту, зазначенї в п. 1.1 Договору. Згідно таблиці обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит Додаток № 1 до вказаного договору, вона (позивачка) зобов`язана була на протязі 72 місяців повертати отриманий споживчий кредит рівними (ануїтетними) платежами в розмірі 4419,86 грн., з яких щомісячно сплачувати комісію за обслуговуванння кредиту в сумі 2326,50 грн. Із виписок по рахунку, вбачається, що за період з 18 травня 2021 року по 22 квітня 2024 року нею (позивачкою) була сплачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 11 620,91 грн. і також мається заборгованість по її сплаті 69 806,59 грн. Вважає, що їй (позивачці) було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, положення пункту 1.1 кредитного договору, укладеного між нею та АТ «Креді Агріколь Банк», щодо її обов`язку сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 2,35%, є нікчемни, то необхідно застосовуючи наслідки недійсності нікчемного пункту правочину, відповідач зобов`язаний повернути їй (позивачці) грошові кошти у розмірі 11 620,91 грн.

Тому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 11 620,91 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

11 червня 2024 року до суду від представника відповідача АТ «Креді Агріколь Банк» - адвоката Чорної С.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необrрунтованими. Вказала, що 18 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачкою було укладено кредитний договір, згідно якого позивачці був наданий кредит у сумі 99 000 грн., строком з 18 травня 2021 року по 17 травня 2027 року зі сплатою 15% річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,35% в місяць від суми отриманого кредиту. Інформація щодо істотних умов кредитного договору була доведена боржнику до укладення кредитного договору у додатку № 1 до кредитного договору, з якою позивачка ознайомилась, про що свідчить її особистий підпис. Крім цього, позивачкою здійснювались сплати кредитору по комісійній винагороді за період з 07 липня 2021 року по 23 жовтня 2021 року у сумі 11 620,91 грн.

Представник відповідача АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Чорна С.П. 11 червня 2024 року звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, яка обґрунтована тим, що 18 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачкою було укладено кредитний договір № 1/4117722, згідно якого ОСОБА_1 був наданий кредит у сумі 99 000 грн., строком з 18 травня 2021 року по 17 травня 2027 року зі сплатою 15% річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,35% в місяць від суми отриманого кредиту. Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору, її заборгованість станом на 05 червня 2024 року становить 142 410,41 грн., яка складається із: 33 724,94 грн. - заборгованість по простроченому кредиту, 36 552,38 грн. - заборгованість по прострочених відсотках, 72 133,09 грн. заборгованість по простроченій комісії. Просила стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 142 410,41 грн. та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, зустрічний позов підтримала.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, зустрічний позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 1/4117722 за яким банк надав їй кредит у розмірі 99 000 грн. строком з 18 травня 2021 року по 17 травня 2027 року зі сплатою 15% річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,35% в місяць від суми отриманого кредиту /а.с.11-13,14,15-16,17-19/.

Згідно відомості про порядок нарахування і погашення нарахованої комісії по кредиту за період з 17 червня 2021 року по 1 листопада 2023 року позивачкою сплачена комісія за вказаним договором в сумі 11 620,91 грн. /а.с.29/.

Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статтей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачка зазначає, що під час укладення кредитного договору були порушені її права, як споживача, оскільки, банк не мав права встановлювати у кредитному договорі винагороду за управління кредитом, яку банк вчиняє на власну користь.

Однак твердження позивачки не знайшли свого підтверджуення під час розгляду справи і спростовуються доказами, наявними у справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

При укладенні договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним, погашення кредиту, сплати процентів і щомісячної комісії за користування кредитом, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, позивачка засвідчила, що вона погодилася з його умовами.

Окрім цього позивачка погодилась з умовами кредитного договору, де визначена реальна річна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії), тобто позивачка була обізнана з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту в який також входила комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Підтвердженням того, що позивачка була ознайомлена з умовами договору підтверджують власноручно підписані нею заява, кредитний договір від 18 травня 2021 року, паспорт споживчого кредиту, який вона долучила до справи /а.с.11-14,63-64/.

Жодних доказів, що протягом дії кредитного договору позивачка зверталася до відповідача за роз`ясненням незрозумілих їй положень договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування суду не надано, що свідчить про погодження позивачки з усіма умовами такого кредитного договору.

Також з матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення та протягом дії договору позивачка не зверталася до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін (виправлень) до нього, отже суть договору була їй зрозуміла і вона погодилася з усіма його умовами.

Підписуючи договір позивачка мала достатній обсяг цивільної дієздатності щодо розуміння положень кредитного договору, діяла вільно та не була обмежена в отриманні інформації щодо його умов, оскільки підписала договір і повністю виконала його вимоги.

Посилання позивачки на нікчемність умов кредитного договору щодо сплати комісії суд визнає безпідставним, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Як вбачається з копії кредитного договору від 18 травня 2021 року /а.с.11-13/ та що визнається сторонами, в даному договорі зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються споживачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а саме, це є платежем за обслуговування кредитної заборгованості (моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), що є правом банку, і дана умова договору сторонами погоджена.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для визнання умов договору щодо сплати комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) нікчемними та стягнення у зв`язку з цим з відповідача на користь позивача сплачених нею коштів даної комісії не вбачається, а тому в позові необхідно відмовити.

Вирішуючи зустрічний позов АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, 18 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 1/4117722 за яким банк надав їй кредит у розмірі 99 000 грн. строком з 18 травня 2021 року по 17 травня 2027 року зі сплатою 15% річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,35% в місяць від суми отриманого кредиту /а.с.59-60,61-62,63-64/.

Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 станом на 05 червня 2024 року складає: 205 829,63 грн., що включає: 60 387,43 грн. - заборгованість по кредиту, 33 724,94 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 36 552,38 грн. прострочені відсотки, 2326,50 грн. комісія, 705,29 грн. - нараховані відсотки, 72 133,09 грн. прострочена комісія /а.с.53/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошовікошти утакій самійсумі аборечі,визначені родовимиознаками,у такійсамій кількості,такого самогороду татакої самоїякості,що булипередані йомупозикодавцем)у строкта впорядку,що встановленідоговором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 142 410,41 грн., яка складається із: 33 724,94 грн. - заборгованість по простроченому кредиту, 36 552,38 грн. - заборгованість по прострочених відсотках, 72 133,09 грн. заборгованість по простроченій комісії.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнутина користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 грн.

Керуючись ст. 626,627,638,1054 ЦК України, ЗУ "Про захист прав споживачів", ЗУ "Про споживче кредитування", ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача відмовити.

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01024, м. Київ, вул Пушкінська, 42/4, ) заборгованість за кредитним договором № 1/4117722 від 18 травня 2021 року у розмірі 142 410 (сто сорок дві тисячі чотириста десять) гривень 41 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 1 листопада 2024 року

Головуючий-суддяА.Міланіч