Справа № 307/6028/23
Провадження № 2/307/1102/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Томишинець А.В., з участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де третя особа Орган опіки та піклування Бедевлянської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , де третя особа Орган опіки та піклування Бедевлянської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року по справі № 307/2641/22, його, визнано батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу з ДРАЦС громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 8 від 10 грудня 2022 на підставі вказаного рішення суду виправили прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , в графі батько записали - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони проживають окремо, у зареєстрованому шлюбі не перебували, у 2020 році відповідачка привезла дитину до позивача, залишила всі документи сина позивачу і з того часу життям сина не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, навіть не вітала з днем народження свою дитину. Коли у 2022 році виник спір щодо місця проживання дитини, то відповідачка не заперечувала проти визначення місця проживання дитини з позивачем, оскільки дитини і так проживала з батьком з 2020 року, проте в судове засідання не з`явилась.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в будинку, що належить родичам в АДРЕСА_1 , виховує сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини з сім`єю не проживає, ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, вищевказане підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов.

Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем і дитиною завжди усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей, мати участі в цій сфері життя дитини не приймала та не приймає як і в будь-якій іншій сфері її життя. Дитині вчасно проводились регулярні амбулаторні огляди. Нагляд за станом здоров?я дитини здійснює також позивач, про що свідчить довідка N? 607 від 25.09.2023 року видана Бедевлянською амбулаторією загальної практики сімейної медицини (оригінал додається).

При розмові з психологом було виявлено, що під час розмови про матір ОСОБА_3 , дитина не проявляє позитивних емоцій, демонструє байдужість. Відсутність матері в житті дитини позначилась на її загальному розвитку. Дитина не здатна чітко окреслити зовнішність матері, що стверджується індивідуальною.

Окрім того, просить суд звернути увагу, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.11.2018 року посправі N?307/1892/18 (провадження N? 1-кп/307/569/18) відповідачку по справі ОСОБА_3 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п?ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Даний вирок характеризує відповідачку як особу, яка веде аморальний спосіб життя, у вироку також зазначено, що відповідачка прийшла в гості, де вони розпивали алкогольні напої, потім діючи з прямим умислом та корисливих мотивів, скориставшись тим, що її ніхто не бачить, таємно викрала із гаманця потерпілої грошові кошти в сумі 3000 грн.

Позивач вважає, що така репутація матері та ведення такого способу життя нею, в подальшому негативно відобразиться на долі та житті дитини. Проживаючи з відповідачкою, дитина була не доглянута, голодна, мати часто залишала дитину на сторонніх осіб. Починаючи з 2020 року відповідачка життям сина взагалі не цікавилась, до дитини навіть не навідувалась, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач вважає, повністю винною поведінку матері по відношенню до власної дитини,

Відповідачка на жодний контакт з позивачем, а найголовніше з своєю дитиною не йде, тому 18.01.2023 року та 04.09.2023 року, позивач найшов матір дитини та особисто вручив відповідачці лист-попередження та повторний лист-попередження про зміну ставлення відповідачки до виховання та утримання дитини, оскільки на словесні вмовляння про зміну ставлення до виховання та утримання дитини, мати не реагувала. Проте і письмові попередження відповідачка проігнорувала та жодним чином не змінила своє відношення до виконання батьківських обов`язків, тобто вона фактично самоусунулась від виховання та утримання дитини повністю, що в котрий раз підтверджує те, що мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків та навіть не намагається змінити хоч якось свої стосунки з дитиною в кращу сторону, що говорить про її особисте ставлення до дитини. Відповідачка ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, що в цілому створило умови, які шкодять інтересам дитини.

Тому, просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно і до його повноліття.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідачка в судове засіданні не з`явилася, однак подала до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Бедевлянської сільської ради в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, у зареєстрованому шлюбі не перебували, у 2020 році відповідачка привезла дитину до позивача, і з того часу життям сина не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованнію

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року по справі № 307/2641/22, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу з ДРАЦС громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 8 від 10 грудня 2022 на підставі вказаного рішення суду виправили прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , в графі батько записали - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в будинку, що належить родичам в АДРЕСА_1 , виховує сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини з сім?єю не проживає, ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов.

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.11.2018 року по справі N?307/1892/18 (провадження N? 1-кп/307/569/18) відповідачку по справі ОСОБА_3 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п?ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Русин Н.І. зареєстрованої в реєстрі за № 243 від 22.01.2024 року, ОСОБА_3 добровільно і без примусу відмовилася від батьківських прав на свого сина ОСОБА_8 .

Згідно рішення органу опіки і піклування Бедевлянської сільської ради № 01/04-16 від 31 січня 2024 року, комісія одноголосно проголосувала за доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_8 .

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

У поданій позовній заяві позивач зазначив, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишила її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі і висновок органу опіки і піклування Бедевлянської міської ради, безсумнівно свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і свідоме нехтування нею цими своїми обов`язками.

Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідачка не надала суду жодного доказу на спростування позовних вимог. Навпаки дала нотаріально посвідчену згоду на позбавлення батьківських прав.

А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 31) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивача, який проживає з неповнолітнім сином та сам веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідачки, яка не має постійного місця праці і заробіток якої носить нерегулярний мінливий характер.

Разом з цим, суд враховує, що відповідачка має працездатний вік, а тому виходячи із мінімального розміру заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини, слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Керуючись ст.ст.5, 10-13, 18, 81, 133, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 150, 164, 180, 182, 184 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно і до його повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Бедевлянської сільської ради, місце розташування с. Бедевля, вул. Волошина, 18, Тячівського району, Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2024.

Суддя: В.В.Чопик