ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 161/2038/23 Номер провадження 22-ц/814/3250/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Терлецького Олександра Миколайовича, який представляє боржника ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2024 року, постановлену суддею Самсоновою О.А., у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 73996534 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області № 161/2038/23 від 08 січня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Сетам» заборгованості за зберігання майна, трьох відсотків річних, втрат від інфляції та судового збору в загальній сумі 130250,58 грн.

Рішення суду боржником на сьогодні не виконано, будь-яких дій спрямований на виконання рішення суду не здійснено. А тому, з метою недопущення уникнення боржником відповідальності за невиконання судового рішення, приватним виконавцем внесено до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до сплати нею заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2024 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань перед ДП «Сетам» згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2024 року у справі № 161/2038/23 про стягнення заборгованості за зберігання майна, трьох відсотків річних, втрат від інфляції та судового збору в загальній сумі 130250,58 грн.

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Терлецький О.М., який представляє боржника ОСОБА_1 . Просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні подання.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не було надано належну оцінку доказам, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 сама зверталася до приватного виконавця Скрипника В.О. з клопотанням про реалізацію автомобіля КРАЗ в межах виконавчого провадження. Звертає увагу, що боржниця за час здійснення виконавчого провадження 4 рази виїжджала за кордон, однак завжди поверталася в Україну. Зазначені дії ОСОБА_1 свідчать про те, що вона не ухиляється від виконання зобов`язань у виконавчому провадженні. Тоді як обмеження її конституційного права є необґрунтованим, а наявність підстав для заборони не може ґрунтуватися на припущеннях приватного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників заявника та боржника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 73996534 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області № 161/2038/23 від 08 січня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Сетам» заборгованості за зберігання майна, трьох відсотків річних, втрат від інфляції та судового збору в загальній сумі 130 250,58 грн.

Постановою приватного виконавця від 29 січня 2024 року відкрито виконавче провадження, копія зазначеної постанов направлено боржнику для відому.

29 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копії зазначених постанов направлено боржнику для відому.

У ході виконавчого провадження приватним виконавцем вчинено ряд дій в результаті яких встановлено наступне.

На підставі отриманої інформації з ПФУ та ДПС від 08 липня 2024 року встановлено, що боржник отримувала дохід протягом 1 кварталу 2024 (після відкриття виконавчого провадження № 73996534) у вигляді заробітної плати з ТОВ «Органік Ескарго», який після відрахування податків склав 21 320,00 грн. Встановлено, що ОСОБА_1 є також керівником вказаного підприємства.

Згідно останньої відповіді з МВС від 08 липня 2024 боржнику належать транспортні засоби: МАЗ 5334, 1989 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; ВАЗ 2107, 1999 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 ; КАМАЗ 54115, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_3 ; МАЗ 54329, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 .

Постановою приватного виконавця про арешт майна боржника від 30 січня 2024 року на вищевказані транспортні засоби накладено арешт.

У зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження вказаних транспортних засобів та ненаданням боржницею такого майна для опису, 08 липня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, яку направлено на виконання до органів національної поліції.

Крім цього, боржнику також належать транспортні засоби, які вона придбала на електронному аукціоні ДП «Сетам» 15 червня 2016 року (протокол проведення електронних торгів № 175471, лот № 149577), а саме: вантажний автомобіль марки КраЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор № 610466, індикатор № 255307308, індикатор 565127, Індикатор № 255Б1308200, Індикатор № 418546 у кількості 5 шт.

На підставі інформації, отриманої з єдиної уніфікованої системи сільськогосподарської техніки Держпродспоживслужби встановлено відсутність сільськогосподарської техніки, що належала б боржнику.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та їх обтяжень, вбачається, що боржнику на праві власності нерухоме майно не належить.

На підставі відповіді з Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє.

Згідно відповіді банківських установ, боржник має відкриті розрахункові рахунки, але коштів для виконання рішення суду на них недостатньо.

Згідно обліку УДПС України від 08 липня 2024 року боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон за номером НОМЕР_5 та з моменту відкриття виконавчого провадження неодноразово перетинала державний кордон України.

За час перебування виконавчого провадження на виконанні сума заборгованості боржника складає 132 934 грн.

Судом першої інстанції також встановлено та не заперечувалося боржником та її представником, що ОСОБА_1 відомо про наявність рішення та виконавчого провадження.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

У рішенні «Гочев проти Болгарії» від 26 листопада 2009 року ЄСПЛ Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Аналізуючи подання приватного виконавця та наявні матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що задоволення подання про заборону виїзду боржника за межі України в даному випадку не відповідає критеріям визначеним ЄСПЛ та суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, з досліджених матерів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Органік ЕСКАРГО» та отримує офіційний дохід.

Крім того, вона має у власності транспортні засоби: МАЗ 5334, 1989 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; ВАЗ 2107, 1999 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 ; КАМАЗ 54115, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_3 ; МАЗ 54329, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , а також, придбала транспортні засоби на електронному аукціоні ДП «Сетам» 15 червня 2016 року, а саме: вантажний автомобіль марки КраЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор № 610466, індикатор № 255307308, індикатор 565127, Індикатор № 255Б1308200, Індикатор № 418546 у кількості 5 шт., які знаходяться на площадці ДП «Сетам».

При цьому приватним виконавцем не доведено неможливості виконання рішення суду саме шляхом проведення заходів примусового виконання рішення за рахунок доходів боржника та наявного у неї майна.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що боржник ухилялася від виконання рішення суду.

Тоді як факт реалізації нею частини майна після винесення рішення, не свідчить про ухилення від виконання та неможливість виконання рішення за рахунок іншого наявного у неї майна і доходів.

Крім того, приватним виконавцем не обґрунтовано яким чином заборона виїзду ОСОБА_1 буде сприяти погашенню заборгованості.

У свою чергу, враховуючи введення в Україні воєнного стану, колегія суддів вважає неспівмірною заборону виїзду боржника за кордон з розміром наявної у неї заборгованості враховуючи зазначені вище обставини.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги. Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2024 року слід скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Терлецького Олександра Миколайовича, який представляє боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2024 року скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук