Справа № 497/1121/24
Провадження № 2/497/500/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення додаткового строку для надання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 року представник позивача ОСОБА_2 , яка підтвердила свої повноваження довіреністю від 06.02.2024 року, строком дії три роки (а.с.17), звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом своєї бабусі ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Каракурт. Бабуся померла в місті Миколаєві, в той час як спадщина відкрилася в Болградському районі. Онук мав подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців, для чого необхідно було підготувати певні документи, але 24 лютого 2022 року розпочалася війна. Місто Миколаїв з першого дня війни почали обстрілювати, шлях з м.Миколаєва до м.Одеси був пошкоджений, всі нотаріальні реєстри були відключені, нотаріуси не працювали, подати заяву про прийняття спадщини було неможливо. В березні 2022 року позивач був мобілізований до лав Збройних сил України, тому своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він не міг. Лише в лютому 2024 року він отримав відпустку та приїхавши до міста відкриття спадщини, почав процедуру оформлення спадкових прав. Так як заявник у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено в прийнятті заяви у зв`язку з пропущенням відповідного строку, тому представник звертається до суду в інтересах позивача з цім позовом.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, його представник ОСОБА_2 надала 01.10.2024 року власноруч написану заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала (а.с.31).

Відповідач - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_4 , надав 05.06.2024 року на електрону пошту суду заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради (а.с.23).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 22.10.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаїв Миколаївської області (а.с.6).

При житті ОСОБА_3 склала заповіт від 07 жовтня 2008 року, посвідчений секретарем Жовтневої сільської ради Болградського району Петровою Г.К., який зареєстрований в реєстрі за №237, відповідно до якого зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , 1993 року народження, позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано, доказів протилежного суду не надано (а.с.9,10).

Позивач по справі ОСОБА_1 також є онуком померлої, що підтверджується:

- свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , яке видане повторно 29.11.2023 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса на підставі актового запису за №198 від 21.01.1994 року, відповідно до якого народився ОСОБА_1 , та його мати - ОСОБА_5 (а.с.11);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , яке видане повторно 29.11.2023 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса на підставі актового запису за №6494 від 22.12.1976 року, відповідно до якого її мати ОСОБА_3 (а.с.12);

- свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданим повторно 23 листопада 2023 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса на підставі актового запису за №119 від 20.12.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_7 змінила 20 грудня 2000 року своє прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки під цім житловим будинком (а.с.32-34,35-38).

Відповідно до довідок №25/02-17 та №26/02-17, виданих 06.02.2024 року старостою с.Каракурт Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті ОСОБА_3 з нею в будинку, що розташований за вище вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.7,8).

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. для оформлення своїх спадкових прав, йому в листі за вих.№110/01.16 від 06.02.2024 року, було роз`яснено, що ним пропущено строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для надання йому додаткового строку (а.с.16).

Факт відсутності заведеної спадкової справи підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78332864, яка видана 12.09.2024 року приватним нотаріусом Агбун М.В. на запит суду (а.с.30).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через початок у лютому 2022 року на території України, в тому числі на території м.Миколаєва, де померла його бабуся, бойових дій, та з його призивом до Національної гвардії України з 01 квітня 2022 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 02 липня 2022 року (а.с.14) та довідкою начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України за вих.№ 314 від 04 березня 2024 (а.с.15).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Судом не встановлено належного повідомлення нотаріусом спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті його бабусі.

Також суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 13.03.2020 року (справа № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18), в якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини зокрема є: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивач не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через мобілізацію на службу до Національної гвардії України, а тому суд вважає що ОСОБА_1 пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб

На підставі викладеного, керуючись ст. 1222,1233,1272 ЦК України, ст.ст.12,82,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення додаткового строку для надання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , термін три місяці після набрання рішенням законної сили, для звернення до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца