Справа №751/8206/24
Провадження №2-о/751/176/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В :

11.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Російська Федерація, Воронежська обл., м.Воронеж, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою з міста Маріуполь Донецької області. Зазначає, що разом із донькою ОСОБА_3 , 21.03.2022 року вони виїхали з окупованого Маріуполя до міста Дніпро та стали на облік як внутрішньо переміщені особи, у грудні 2022 року переїхали до міста Чернігова де і проживають на теперішній час. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про його смерть серії НОМЕР_1 виданому 12.01.2024 року на території Російської Федерації, зазначено, що « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Російська Федерація, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті зазначено Російська Федерація, Воронежська обл., м.Воронеж, місце видачі свідоцтва НОМЕР_2 філія автономної установи Воронежської області «Багатофункціональний центр надання державних і муніципальних послуг» в с.Петропавлівка». Родинні відносини між нею та померлим ОСОБА_2 , підтверджуються копіями її паспорту, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб. Посилається, що в зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть батька видано на території Російської Федерації у неї відсутня можливість зареєструвати факт його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини після смерті батька. Зазначає, що до повномасштабного вторгнення вона проживала у місті Маріуполь Донецької області до липня 2018 року, була зареєстрована разом із своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , де також був зареєстрований і батько, до моменту смерті. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я батька, який страждав на тяжкі хронічні захворювання, відсутністю ліків та можливості отримати необхідну медичну допомогу, та неможливості виїхати з окупованої території на територію України, у грудні 2023 року його було терміново вивезено до Російської Федерації, де він в подальшому помер і був похований в м.Воронеж. Посилається, що за життя батько перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримував пенсію, виплата якої була припинена, після того як вона повідомила про його смерть. Також, зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання щодо видачі свідоцтва про смерть батька, проте їй повідомили, що наданий час отримати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здіснення реєстрації смерті відсутній. Однак, в зв`язку з неможливістю отримати свідоцтво про смерть свого батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території країни, яка наразі є територією країни-агресора вона позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання спадщини.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи повідомлені належним чином, від представника заявниці адвоката Бузиної Н.Ю. надійшла заява про розгляд заяви без її участі та участі заявниці, заяву підтримують та просять задовольнити.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Наголошують, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного тану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», наданий час свідоцтво про смерть, видане на території Російської федерації, не потребує будь-якої легалізації та дійсне на території України.

Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності заявниці її представника та заінтересованої особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Як слідує зі змісту ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

Факти що мають юридичний характер це факти з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, визначено в ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Так, п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації в м.Воронеж, Воронежської обл. помер батько заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданому 12.01.2024 року філією автономної установи Воронежської області «Багатофункціональний центр надання державних і муніципальних послуг» в с.Петропавлівка» (код 93650031) та довідкою про смерть № С-00007 від 12.01.2024 року. (а.с.22, 23)

Факт родинних зв`язків між померлим ОСОБА_2 і заявницею ОСОБА_1 підтверджується: копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Жданов 03.06.1985 року, актовий запис 971 (а.с.15); копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 03.04.2009 року, актовий запис №178 (а.с.16); копією паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 14.11.1996 року (а.с.17-21).

Як вбачається із матеріалів справи заявниця є внутрішньо переміщеною особою з міста Маріуполь Донецької області, яка разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхала 21.03.2022 року з окупованого Маріуполя до міста Дніпро, а в грудні 2022 року переїхала до міста Чернігова, де проживає разом з донькою, і на теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 , та взята на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.8-10, 12-14)

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України від 20.08.2024 року №0500-0202-8/83863, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержував пенсії за віком, виплату якої була здіснено по 31.01.2024 року та припинено з 01.02.2024 року відповідно до п.п.3 п.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) на підставі повідомлення про факт смерті ОСОБА_2 , 09.01.2024 року, що надане особистою заявою ОСОБА_1 до відділу обслуговування громадян №2 (сервісного центру) ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Як зазначає заявниця при зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання щодо видачі свідоцтва про смерть батька, їй повідомили, що на даний час отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Отже, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території Російської Федерації, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч.ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підтвердження смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на території Російської Федерації, є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 12.01.2024 року на території Російської Федерації. Таким чином, що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.

Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця не має іншої можливості отримати свідоцтво про смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території Російській Федерації.

Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , яка настала, на території іноземної держави. Доказів, які б спростовували юридичний факт, який просить установити заявниця, суду не надано і такі не встановлено.

Пункт 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ст.80 ЦПК України установлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З огляду на представлені документи суд вважає доведеним факт, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Російської Федерації, Воронежська обл., м.Воронеж, помер громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті батька заявниці дає змогу заявниці реалізувати свої права.

Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а отже вимоги заявниці слід задовольнити.

Керуючись п.5 ч.2 ст.293, ст.294, п.8 ч.1 ст.315, 316-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Російська Федерація, Воронежська обл., м.Воронеж.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ).

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 14013, місто Чернігів, вул. Тарновського, буд. 15; ).

Повний текст рішення суду виготовлений 18.10.2024 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач