20.09.2024
Справа № 642/5508/24
Провадження № 2/642/1549/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

13.09.2024 позивач звернулась до суду із позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування, яка передана в провадження судді 16.09.2024.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху для

усунення недоліків, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.1, 2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст.177 ЦПК України позивачкою в позовній заяві не зазначені (і до позову не додані) докази на підтвердження її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту та наявності взаємних прав і обов`язків (як-то:показання свідків, листи ділового та особистого характеру, докази про спільне придбання майна (квитанції, чеки, правовстановлюючі документи про право власності, докази того, що чоловік та жінка піклувалися один про одного (анкети, заяви, особиста переписка), докази про місце реєстрації (проживання) ОСОБА_2 , починаючи з 2000 року до моменту мобілізації тощо).

Також всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позові з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не вказано чи може це впливати на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, як зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Позивачка в позові зазначає, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно, проте позивачка не заявляє при цьому відповідної матеріально-правової вимоги.

Разом з тим, позивачкою зазначено, що ОСОБА_2 14.09.2022 був мобілізований, 15.05.2023 отримав травму, пов`язану з проходженням військової служби, тривалий час проходив лікування, проте, позивачка не зазначає, чи встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, пов`язане з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, отримання як членом сім`ї померлої особи за особливих обставин права на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України, в т. ч. відповідних пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також суд зазначає, що подана позовна заява в прохальній частині містить пробіли періоду з якого та по який позивач просить встановити факт спільного проживання, які позивач напевно мала намір заповнити, але не заповнила, що унеможливлює встановлення обставин, які вказує позивач.

Також, суд звертає увагу позивачки на те, що інститут спільного проживання осіб, як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Сімейним кодексом України 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004року. Сімейний кодекс України був прийнятий 10.01.2002 року. Згідно Прикінцевих положень вказаного кодексу, він набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. З вступом у дію Сімейного кодексу України втрачає чинністьКодекс про шлюб та сім'ю України. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він набирає чинності з 01.01.2004 року. Зазначене вище передбачено п. 21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»та п. 4Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити вимоги щодо періоду проживання із чоловіком однією сім`єю, враховуючи те, що інститут спільного проживання осіб однією сім`єю може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Окрім того, позивачем не вказані чи наявні інші спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2 , які прийняли спадщину; - яке спадкове майно входить у спадкову масу після смерті останнього.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Цивільно-правовим спором є спір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору. В основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право. Спір про право може виникнути в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. З іншого боку, необхідною умовою порушення судового провадження є наявність певного спору, конфлікту, що виник із суспільних відносин, які опосередковуються правом.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Як встановлено зі змісту позовної заяви позивачем зазначено в якості відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, предметом позову є встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування, проте позивачем не обґрунтовано яким чином приватний нотаріус порушив її права та яка позовна вимога до нього пред`явлена.

Статтею 1259 ЦК України визначено: черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи зміст ст. 1259 ЦК України, позивачу відповідно до ст. 175 ЦПК України слід викласти обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги щодо зміни черговості на спадкування і зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

Заявляючи вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України, позивач взагалі не викладає обставин та юридичних підстав для зміни черговості спадкування за наявності спадкоємця першої черги та не зазначає доказів цього.

Також позивачем не зазначено та не залучено до участі у справі інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , не вказано чи існує спір щодо спадкового майна, не надані докази, які свідчать про те, що є особи, які усунені від права на спадкування, не прийняли спадщину або відмовилися від її прийняття і не зазначено посилання на ці докази.

Таким чином, позивачу необхідно обґрунтувати, якими діями відповідача саме приватним нотаріусом порушене оспорене чи невизнане право позивача або ж уточнити коло учасників справи, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Отже, у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України позивачем у позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а саме не зазначено про наявність спору між позивачем і відповідачем, не зазначено доказів, які підтверджують вказані обставини та не вказано чи оспорюються, порушуються або не визнаються відповідачем права, свободи чи законні інтереси позивача і чим саме.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

За таких обставин, суд вважає заяву такою, що не відповідає вимогам ст.ст.175 ЦПК України та пропонує позивачу:

- уточнити вимоги щодо періоду проживання із чоловіком однією сім`єю.

- обґрунтувати, якими діями відповідача саме приватним нотаріусом порушене оспорене чи невизнане право позивача або ж уточнити коло учасників справи.

- зазначити на наявність або відсутність інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2 або залучити їх до участі у справі, вказати яке спадкове майно входить у спадкову масу після смерті останнього, вказати чи існує спір щодо спадкового майна, надати докази, які свідчать про те чи є особи, які усунені від права на спадкування, чи прийняли вони спадщину або відмовилися від її прийняття і зазначити посилання на ці докази.

- зазначити чи встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, пов`язане з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, отримання як членом сім`ї померлої особи за особливих обставин.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175,177,185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява залишається без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Вячеслав ПАШНЄВ