Справа № 740/839/24
Провадження № 2/740/578/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н. А., Ісаєнко А. М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ,

-представник позивача адвокат Павленко Оксана Василівна,

-відповідачка ОСОБА_2 ,

-представник третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини,

установив:

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час спільного проживання у позивача та відповідачки у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Після народження сина між сторонами погіршилися відносини та через пів року вони почали проживати окремо. Син почав проживати з позивачем, для нього створено всі необхідні умови для комфортного проживання, він має окрему кімнату та забезпечений всім необхідним: одягом, продуктами харчування, канцелярським приладдям. Квартира обладнана необхідними меблями, побутовою технікою. Позивач має роботу, а саме працює тренером-викладачем Ніжинської КДЮСШ «Дзюдо», має стабільний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Тривале проживання у вказаному житлі сформувало для дитини звичне соціально-побутове середовище, стабільні соціальні зв`язки із однолітками, рідними, які проживають поруч.

Відповідачка проживає окремо, має на утриманні іншого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює сторожем у ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області», із сином ОСОБА_4 вона періодично спілкується.

Відповідачка повідомила позивачу, що має намір виїхати за кордон та почала оформлювати документи, у зв`язку з чим не може брати повноцінної участі у вихованні дитини. Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради як органом опіки та піклування надано висновок № 57 від 16 лютого 2023 року про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем.

Станом на час звернення до суду з указаним позовом сторони не досягли згоди щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_2 висловила намір змінити своє місце проживання, тому позивач вимушений звернутися до суду з указаним позовом. За твердженням позивача, визначення місця проживання малолітнього сина з ним відповідатиме інтересам дитини, призведе до юридичної визначеності його постійного місця проживання, а також сприятиме реалізації позивачем батьківських прав. При визначенні місця проживання дитини з позивачем, останній не має наміру перешкоджати матері у спілкуванні з сином.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 квітня 2024 року 10-30 год., яке відкладено на 07 травня 2024 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 14 червня 2024 року 11-30 год., яке відкладено на 13 вересня 2024 року 09-00 год.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали позов з викладених у ньому обставин та просили задовольнити. Зокрема, позивач пояснив, що з 08 березня 2024 року та до тепер син постійно проживає разом з ним у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де створені всі необхідні умови для нормального проживання, а саме: дитина має кімнату, стіл, планшет, телефон, різні іграшки. У нього із сином гарні відносини, позивач записав його до дитячого садка, а згодом до школи, він є тренером сина з дзюдо. Представник позивача пояснив, що у позивача та відповідачки виникла конфліктна ситуація щодо визначення місця проживання їх спільного сина. Станом на час розгляду справи дитина проживає разом з батьком, у них гарні відносини, їх пов`язує багато спільного, син бажає проживати лише з батьком. Метою цього позову є не отримання позивачем відстрочки, яка в нього вже є, а вирішення спору між позивачем та відповідачкою щодо визначення місця проживання їхньої спільної дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем, оскільки з другої половини серпня 2024 року вона почала працювати у м. Києві, де орендує однокімнатну квартиру, та згодом має намір поїхати за кордон. Пояснила, що наразі в неї немає можливості забрати сина із собою. Позивачка зазначила, що періодично бачиться із сином, спілкується з ним, забирає до себе ночувати, коли має вихідні дні від роботи, позивач не перешкоджає їй у спілкуванні із сином.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, під час засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо вирішення питання про визначення місця проживання ОСОБА_4 , відповідачка повідомила, що має намір виїхати за кордон, а тому враховуючи найкращі інтереси дитини було визнано за доцільне визначити його місце проживання з батьком, який бере активну участь в житті сина, належним чином виконує батьківські обов`язки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Із витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстрований та проживає позивач (ст. 9, 11).

Позивач ОСОБА_1 працює тренером-викладачем з дзюдо в Ніжинській комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі «Дзюдо» з 07.08.2021 по теперішній час; заробітна плата за місяць (станом на січень 2024 року) складає 19 077,00 грн, що підтверджується довідкою № 13 від 06.02.2024, виданою т.в.о. директора КДЮСШ «Дзюдо» Сергієм Полтавцем (а. с. 15).

Згідно з характеристикою № 14 від 06.02.2024, виданою т.в.о. директора КДЮСШ «Дзюдо» Сергієм Полтавцем, ОСОБА_1 працює тренером-викладачем з дзюдо вже понад 10 років. За період роботи в колективі зарекомендував себе знаючим, компетентним спеціалістом. Постійно підвищує свій професійний рівень. Вміло організовує навчально-тренувальний процес, створює умови для розвитку у вихованців інтересу до занять дзюдо, веде пропаганду здорового способу життя та розвитку дзюдо серед дітей та молоді. ОСОБА_7 неодноразові переможці та призери обласних та Всеукраїнських змагань. За складом характеру спокійний, урівноважений, ввічливий. Користується повагою серед колег та учнів, проявляє високу культуру у спілкуванні, вміє переконати та відстояти свою точку зору. Дисциплінований, відповідально ставиться до своїх обов`язків (а. с. 14).

Відповідно до довідки № 2 від 06.02.2024, виданої директором закладу дошкільної освіти № 7 Ніжинської міської ради Чернігівської області ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованцем старшої групи, відвідує дошкільний заклад № 7 «Дзвіночок» з 16 жовтня 2023 року. Приводить за забирає дитину батько ОСОБА_1 , який цікавиться про життя дитини у вихователів групи, сплачує щомісячні квитанції за харчування дитини у садочку. Мати ОСОБА_2 забирає сина із дитячого садка дуже рідно і життям ОСОБА_9 у садку не цікавиться (а. с. 16).

Квартира загальною площею 45,1 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає позивач із сином, вцілому належить на праві власності позивачу (а. с. 17, 18).

Згідно з висновком Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області як органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , затвердженим рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16.02.2023 № 01.1-21/57, питання про надання висновку щодо розв`язання спору між сторонами розглядалося на засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Ніжинської міської ради. ОСОБА_2 повідомила, що має виїхати за межі України без сина, а тому враховуючи найкращі інтереси малолітнього, члени комісії дійшли висновку про те, що можливо визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком (а. с. 35, 36).

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Зі змісту норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зроблено висновок, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) зазначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зі змісту наведених норм права, практики ЄСПЛ слідує, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Під час розгляду вказаної справи встановлено, що сторони не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання їхнього спільного сина, який, як встановлено, станом на час розгляду справи постійно проживає з позивачем.

Згідно з матеріалами справи, сторони працевлаштовані, мають дохід, забезпечені житлом, жодних негативних фактів неналежного ставлення до дитини зі сторони обох батьків не встановлено. При цьому судом ураховуються пояснення відповідачки, яка зазначила, що змінила роботу та проживає у м. Києві в орендованому житлі, а тому не має можливості забрати сина до себе, має намір поїхати за кордон, не заперечувала визначити місце проживання її сина разом з рідним батьком.

Ураховуючи вищенаведені обставини справи, інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність сина до батька, вік дитини, відсутність виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, а також те, що відповідачка не заперечувала проти визначення місця проживання сина разом з батьком позивачем у справі, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог позивача та визначення місця проживання сина разом з ним, тобто на цей час у стійкому середовищі.

Разом з цим слід звернути увагу, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливає на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20).

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено, як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко