У Х В А Л А

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 466/4377/16-ц

провадження № 61-3009ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу квартири у зв`язку з істотною зміною обставин та

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- розірвати договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений 28 вересня 2006 року між ним і

ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Заплотинською О. Б. за реєстровим № 2026;

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому спірну квартиру;

- зобов`язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Заплотинську О. Б. повернути йому правовстановлюючі документи на спірну квартиру;

- зобов`язати його після повернення спірної квартири сплатити на користь ОСОБА_2 отримані ним кошти в сумі 16 377,00 грн.

Вказував, що за умовами договору від 28 вересня 2006 року він продав, а ОСОБА_2 купила за 16 377,00 грн спірну квартиру, у якій він залишив за собою право пожиттєвого проживання, а покупець дала на це свою беззаперечну згоду.

Покупцем квартири була донька його дружини ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).

Після підписання договору стосунки між ним та ОСОБА_4 погіршилися, згодом припинилися шлюбні відносини.

Проживання в квартирі стало для нього неможливим, так як ОСОБА_2 та її мати чинили йому перешкоди в цьому.

Оскільки договір укладався з умовою його пожиттєвого проживання, то вартість квартири за договором була значно нижчою ніж її ринкова (оціночна) вартість, яка (за оцінкою позивача) становила 343 680,00 грн.

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири за ціною, яка в більше ніж у

20 разів є нижчою за ринкову ціну, він сподівався, що шлюб між ним та ОСОБА_4 не буде розірвано і що вони з нею будуть разом проживати в цій квартирі пожиттєво.

Такі зміни обставин у його житті були істотними і в разі наявності можливості їх передбачити він продав би свою квартиру за ринковою ціною та придбав би собі інше рівноцінне житло, продажу квартири відповідачці не вчиняв би. Виконання договору порушило співвідношення майнових інтересів сторін договору, оскільки покупець придбала квартиру за ціною, яка в 20 разів нижча за ринкову, а він отримав грошові кошти, за які не може придбати інше та фактично залишився бездомною людиною.

30 червня 2023 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова позов задоволено частково.

Розірвано договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , який укладений 28 вересня 2006 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Заплотинською О. Б. і зареєстрований в реєстрі за № 2026.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 кв.

АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 після повернення йому кв.

АДРЕСА_1 сплатити на користь ОСОБА_2

16 377,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 жовтня 2023 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2019 року, скасовано.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового звязку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, в якій просить її скасувати.

18 березня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано представником ОСОБА_1 - адвокатом Лико І. В. 26 лютого 2024 року.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що датою складення повного тексту оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року є 09 листопада 2024 року.

З наданої копії розписки вбачається, що копію оскаржуваної постанови отримано представником ОСОБА_1 - адвокатом Лико І. В. 26 лютого 2024 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати отримання оскаржуваної постанови, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року в справі № 757/39725/19-ц, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Вказує, що суди порушив вимоги статті 411 ЦПК, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; суд не дослідив зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення в малозначних справах та в справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про розірвання договору купівлі-продажу квартири вартістю 16 377,00 грн (за розрахунками заявника

343 680,00 грн), що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою

(757 000,00 грн).

Отже, касаційна скарга подана на судове рішення в справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яке відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Однак у касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа має виняткове значення для нього.

Зокрема, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник вказує, що спірна квартира є його єдиним житлом, що робить неможливим реалізацію його конституційного права на житло.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення в справі підлягає касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня

2023 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу

№ 466/4377/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 , про розірвання договору купівлі-продажу квартири у зв`язку з істотною зміною обставин.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська