СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6832/23

пр. № 2/759/365/24

27 травня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Мовчана О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 червня 2022 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коваленко І.Є та зареєстрованим в реєстрі за № 244. Відповідно до умов договору позики Відповідач отримав від Позивача грошові кошти у розмірі 1130656 (один мільйон сто тридцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок, що за комерційним курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на момент підписання цього договору еквівалентно 31760 (тридцять одна тисяча сімсотшістдесят) доларів США.

Згідно з п. 2 договору позики зазначену суму грошей в еквіваленті до суми позики в розмірі 31760 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят) доларів США за комерційним курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на момент повернення Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в гривнях в строк до 27 липня 2022року.

Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою Відповідача від 23.06.2022.

П. 5 договору позики передбачено, що у разі, коли Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, Позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому порядку.

Позивач зазначає, що Відповідач у строк, визначений договором позики, свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув.

Таким чином, розмір основної заборгованості за договором позики складає 1260872 (один мільйон двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп. за комерційним курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на момент повернення позики, визначеним п. 2 договору позики, а саме 27 липня 2022 року (1 USD = 39.70 грн).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягненню з Відповідача підлягає сума трьох процентів річних за період з 28 липня 2022 року по 06 квітня 2023 рік у розмірі 26219 (двадцять шість тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 23 коп.

Отже, станом на 06.04.2023 року загальна сума заборгованості Відповідача становить 1287091 (один мільйон двісті вісімдесят сім тисяч дев`яносто одна) грн 23 коп., яка складається з:

заборгованість за основним зобов`язанням: 1260872 (один мільйон двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

- три проценти річних від простроченої суми: 26219 (двадцять шість тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 23 коп.

19.04.2023року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 16).

11.10.2023року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 26).

У судове засідання сторони не з`явились, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від позивача та його представника адвоката Цапенка С.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності(а.с.39).

Відповідач у судові засідання, які були призначені на 20.02.2024, 22.04.2024, 27.05.2024року не з`явилвся (а.с. 19,22, 29,35,39).

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що що 23 червня 2022 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коваленко І.Є та зареєстрованим в реєстрі за № 244. Відповідно до умов договору позики Відповідач отримав від Позивача грошові кошти у розмірі 1130656 (один мільйон сто тридцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок, що за комерційним курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на момент підписання цього договору еквівалентно 31760 (тридцять одна тисяча сімсотшістдесят) доларів США.(а.с.8-9)

Згідно з п. 2 договору позики зазначену суму грошей в еквіваленті до суми позики в розмірі 31760 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят) доларів США за комерційним курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на момент повернення Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в гривнях в строк до 27 липня 2022року.(а.с.8)

Судом встановлено, що факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою Відповідача від 23.06.2022.(а.с.10).

Судом встановлено, що п. 5 договору позики передбачено, що у разі, коли Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, Позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому порядку(а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків,

Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання маж бути виконане у гривнях.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню три процента річних у розмірі 26 219 грн.23 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 192, 524, 526, 533, 625, 1046-1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість за основним зобов`язанням: 1260872 (один мільйон двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.; три проценти річних від простроченої суми: 26219 (двадцять шість тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум