Провадження № 22-ц/4808/946/24
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Кузнєцова В.В.

з участю ОСОБА_1 його представника

адвоката Соботника В.Й.

представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Поповича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 квітня 2024 року, постановлене в складі судді Польської М.В. в м. Івано-Франківську, повний текст складено 01 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення звільненому працівникові сум належних йому від підприємства за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення на його користь заборгованість, що виникла в результаті невиплати на момент звільнення належних звільненому працівникові сум в розмірі 1 770 069,18 грн з врахуванням утриманих податків та зборів та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 1 139 959,03 грн (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн 03 коп.) з подальшим нарахуванням середнього заробітку починаючи з 15.09.2023 року по день фактичної виплати прострочених сум за кожний робочий день.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», яке оформлено протоколом №25/05-2022 від 25 травня 2022 року його з 29 червня 2022 року було обрано до складу Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на посаду Директора з безпеки. Пунктом 4 зазначеного протоколу 25.05.2022 року затверджено умови контрактів, укладених з членами правління товариства. 24 червня 2022 року між ним та відповідачем укладено контракт, на підставі якого виникли трудові відносини.

Наказом товариства від 14.08.2023р. №107-к/тр, на підставі рішення Наглядової ради від 11.08.23р., його звільнено з роботи на підставі п.5 ст.41 КЗпП України дострокове розірвання договору з ініціативи власника, вирішено питання виплати вихідної допомоги у розмірі 6-ти місячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану відпустку. Згідно розрахункового листа йому нараховано 4 819 652,20 грн належних сум при звільненні з роботи з яких: вихідна допомога - 3 972 934,26 грн; індексація з/п 309,15 грн; компенсація за невикористану відпустку 724 541,40 грн; посадовий оклад 121 867.20 грн, який додається. Однак, в день звільнення, 11.08.2023 року, відповідачем розрахунок з ним не було проведено, а тільки 24.08.23р. виплачено частково заборгованість у сумі 2 109 750, 84грн та 99 657, 97 грн за прострочення терміну виплати вихідної допомоги та компенсації. ОСОБА_1 , не погоджуючись із розрахунками сум зазначених виплат вказував, що ці розрахунки проведені невірно, адже при визначенні розміру вихідної допомоги та розміру компенсації за невикористану відпустку не враховано у середній заробіток виплачену йому квартальну премію за 2023 рік в розмірі 1 242 240 грн. Відтак, вважав, що йому не виплачено заборгованість належних сум при звільненні з роботи у розмірі 1 770 069,18 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 1 139 959,03 грн виходячи з розрахунку середнього заробітоку за один робочий день 24 792,34 грн, які слід вирахувати починаючи з 15.09.2023р. по день фактичної виплати прострочених сум за кожний робочий день.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення в день звільнення працівникові при звільненні всіх сум, що належать йому у розмірі 1 770 069, 18 грн, стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 139 959, 03 грн починаючи з 15.09.2023р. по день фактичної виплати, судових витрат та витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на його користь підлягають стягненню належні йому при звільненні суми у розмірі 1 770 069, 18 грн заборгованості, що включає розрахунок по виплаті вихідної допомоги. Вважав, що при звільнені йому було нараховано до виплати 3 972 934.26 грн, при цьому виплачено тільки 1 996 254,36 грн, оскільки відповідач в розрахунок середнього заробітку та компенсації за невикористану відпустку не включив премію у розмірі 1 242 240 грн, яка виплачена у травні 2023 року за підсумками роботи за перші чотири місяці 2023 року та яка є систематичними виплатами. Вважав, що таким чином, невиплачена сума становить 1 976 679.9 грн, з врахуванням податку ПІДФО -18% та 1,5 % воєнного збору відповідно 1 591 227, 32грн. Компенсація за невикористані відпустки за 86 днів: 724 541,4 грн. (сума нарахована для компенсації при звільненні працівника) 50 2377,6 грн (сума виплаченої компенсації за невикористані відпуски) - відповідно не виплачена сума компенсації 222 163,8 грн, з врахуванням податку ПДФО -18% та 1,5 % військового збору 178 841,86 грн. Вказує, що 1 770 069, 18 грн компенсації складається: 1 591 227,32 грн - суму розрахунку, яка не виплfчена та 222 163,80 грн компенсація за невикористану відпустку, при цьому середній заробіток за 1 день розрахунку становить 24 792, 34 грн, які слід проводити з 15 вересня 2024 року. Крім того, з 24.08.2023 року по 15.09.2023 року (дата подачі позовної заяви) виникла нова заборгованість за затримку виплати вихідної допомоги у розмірі 421 469,78 грн (17 (робочі дні) х 24 792,34 грн (середній заробіток за один день)).

12 червня 2024 року представником Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подано відзив про заперечення вимог апеляційної скарги. Зокрема, зазначає, що відповідачем правомірно не зараховано у розмір належних сум при звільненні позивача з роботи 1 242 240, 00 грн, оскільки зазначені кошти були виплачені позивачу за чотири місяці 2023 року як одноразова премія, не мають систематичного характеру виплат та відповідно п.3 розділу ІІІ Порядку №100, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року не включаються до розміру заробітної плати, що береться до уваги при розрахунку середньої зоробітної плати у разі її збереження, що узгоджується з п.4 Порядку №100. Також вказує, що 14 серпня 2023 року, відповідно до наказу №107-к/тр, припинено трудовий договір (контракт) із директором з безпеки ОСОБА_1 , а тому на виконання вимог трудового законодавства України, 24 серпня 2023 року відповідачем здійснено розрахунок із позивачем, зокрема, виплачено: 1 996 254, 36 грн сума вихідної допомоги; · 309,15 грн сума індексації; 502 377,60 грн сума компенсації за 86 днів невикористаної відпустки; 123 798,72 грн сума невиплаченої заробітної плати; 121 867,39 грн сума посадового окладу, разом виплачено - 2 744 607,22 грн. Розрахунок проведено 23 серпня 2023 року, а 24 серпня 2023 року виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату належних звільненому працівнику сум за період з 15 по 24 серпня 2023 року в сумі 99 657,97 грн. Зазначає, що положення протоколу Наглядової ради від 12.05.2023 року №12/05-2023, на підставі якого виплачено спірні премії, по другому питанню порядку денного «Про виплату Голові та членам Правління Товариства премії (заохочення) проголосувало «за» два члени Наглядової ради, та «Утримався» один член (тобто менше трьох членів Наглядової ради), що порушує п. 8.21. Положення та п. 3 ст. 75 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27.07.2022 року № 2465-IX. Оскільки, спірна премія в розмірі 1 242 240,00 грн виплачена на підставі нелегітимного рішення Наглядової ради, позивач безпідставно враховує виплачену суму премії до обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористану відпустку вихідної допомоги при звільненні. Розрахунковий листок за серпень 2023, долучений до матеріалів позовної заяви, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в ньому позивачем, ймовірно, було враховано суму одноразової премії при обчисленні середньомісячного заробітку, яка не повинна враховуватись.Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін (а.с.28-32,том.2).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Соботник В.Й. апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити подану скаргу.

Представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» доводи апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вид заохочувальної премії за п.9 додатку до контракту є разовою виплатою, в розумінні чинного законодавства. Те, що в протоколі Наглядової ради вказано, що така премія виплачується за перші чотири місяці 2023 року (січень-квітень) проте одноразово однією сумою, не робить таку премію як стверджувала сторона позивача, систематичною. Враховуючи наведене, розрахунок проведено відповідачем позивачу в повному обсязі, заборгованість відсутня перед позивачем, а позовні вимоги в частині стягнення належних звільненому працівникові сум в розмірі 1 770 069,18 грн з врахуванням утриманих податків та зборів та за ст.116 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 1 139 959,03 грн (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн 03 коп.) з подальшим нарахуванням середнього заробітку починаючи з 15.09.2023 року по день фактичної виплати прострочених сум за кожний робочий день не є доведеними та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом спору в цій справі є відмова Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» зарахувати в середній заробіток ОСОБА_1 виплачену у травні 2023 року премію за перші чотири місяці 2023 року в розмірі 1 242 240,00 грн для визначення розміру суми вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки при звільненні позивача з роботи та стягнення у зв`зку з цим середнього заробітку за час затримки вилати належниж сум при звільнення з роботи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», оформленого протоколом засідання Наглядової ради №25/05-2022 від 25 травня 2022 року директора з безпеки ОСОБА_1 обрано до складу Правління товариства з 01.07.2022 року строком на 3 роки, а саме по 30 червня 2025 року (включно) (пункт 2 Протоколу №25/05-2022 від 25 травня 2022 року) (а.с.11,том.1).

Пунктом 4 Протоколу №25/05-2022 від 25 травня 2022 року затверджено умови контрактів з Головою та членами Правління товариства (а.с.13,том.1).

29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління Шульги В.А. та ОСОБА_1 підписано контракт як членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», за яким ОСОБА_1 приймається (наймається) на роботу в Товариство до складу Правління: членом Правління товариства на посаду директора з безпеки відповідно до рішення Наглядової ради Товариства від 22 травня 2022 року (протокол №25/05-2022) (а.с.12-18,том.1).

Розділом 6 контракту від 29 червня 2022 року врегульовано порядок оплати праці та організації роботи працівника.

Згідно з пунктом 6.1 Контракту за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода у розмірі, визначеному в додатку до цього контракту.

Додаткові виплати при виконання працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до цього контракту (а.с.17,том.1).

29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 підписано додаток до контракту як з членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» від 29 червня 2022 року (а.с.17,том.1).

За змістом пункту 1 вказаного додатку до контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн.

Сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику (пункт 2 додатку до контракту).

Пунктами 3-8 додатку до контракту сторони узгодили порядок та строк виплати річної премії, розмір якої згідно пункту 5 додатку сторонами визначено у 480 000 грн.

Згідно пункту 9 Додатку до Контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення), за рішенням Наглядової ради Товариства.

12 травня 2023 року Наглядовою радою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» затверджено протокол №12/05-2023, за змістом якого, зокрема, по другому питанню порядку денного «Про виплату Голові та членам Правління товариства премії (заохочення)» вирішено виплатити Голові та членам Правління товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в розмірі, зокрема, директору з безпеки 1 242 240,00 грн (а.с.32,том.1).

Наявною в матеріалах справи інформацією про нарахування та виплату заробітної плати директора з безпеки ОСОБА_1 у травні 2023 року позивачу було виплачено 1 242 240,00 грн у відповідній графі вид виплати зазначено «нарахування однораз. премії» (а.с.31,том.1).

Наказом №107-к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 , директора з безпеки звільнено з роботи з 14.08.2023 року у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб (п.5 ст. 41 КЗпП України). Доручено виплатити працівнику компенсацію за 86 календарних днів невикористаної відпустки та вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку (а.с.18,том.1).

На виконання наказу №107-к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) 24 серпня 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» виплачено ОСОБА_1 : 1 996 254, 36 грн сума вихідної допомоги; 309,14 грн індексація зарплати ; 502 377,60 грн компенсації за 86 днів невикористаної відпустки; 123 798,72 грн невиплаченої заробітної плати; 121 867,39 грн посадовий оклад. З врахування утримання необхідний платежів разом виплачено 2 209 408, 81 грн (а.с.97,том.1).

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що пунктом 9 Додатку до контракту передбачено саме певні одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю.

Відтак, установивши, що виплачена у травні 2023 року директору з безпеки ОСОБА_1 за перші чотири місяці 2023 року премія у розмірі 1 242 240,00 грн є одноразовою, згідно пунктів 3-8 додатку укладеного контракту 29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління Шульги В.А. та ОСОБА_1 не входить у склад щомісячного середнього заробітку позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову позивачу у задоволенні позову.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в розрахунок його середнього заробітку та компенсації за невикористану відпустку необхідно включати премію у розмірі 1 242 240 грн, яка виплачена у травні 2023 року за підсумками роботи за перші чотири місяці 2023 року та є систематичними виплатами, тому з врахуванням середного заробітоку за 1 день у ромірі 24 792, 34 грн слід стягнути з відповідача 1 770 069, 18 грн компенсації складається: 1 591 227,32 грн - сума розрахунку, яка не виплачена та 222 163,80 грн компенсація за невикористану відпустку з огляду на таке.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (на далі «Порядок») (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати врегульовано Розділом ІІІ Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.

З огляду на наведене, за змістом Порядку премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані (за механізмом, визначеним абзацом третім пункту 3 Порядку).

Крім цього, згідно контракту укладеного 29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 та підписаного додатку до контракту працівнику ОСОБА_1 встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн, куди включено ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо) та визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Поміж того, п. 9 Додатком до контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення), за рішенням Наглядової ради Товариства.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що пунктом 9 Додатку до контракту передбачено саме одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, які їх обґрунтовано спростували.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

За змістом ст.382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

І.О.Максюта