Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6159/24
Провадження № 2/711/2259/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.,

при секретарі Копаєвій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - адвокат Міньковська А.В., яка діє на підставі договору №26 про надання правової допомоги від 15.02.2024р., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором №200519431 від 29.04.2016р. у загальному розмірі 31 610,65 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за кредитним договором 21 160,15 грн.; три відсотки річних 1 903,53 грн.; інфляційні нарахування на суму заборгованості 8 546,97 грн. Додатково позивач просив покласти на відповідачку судові витрати, які складаються з судового збору та витрат позивача на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог у позову зазначено, що 29.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200519431 щодо кредитування, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 9150 грн. з встановленим строком користування з 29.04.2016р. по 20.05.2017р., а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору №7_БМ із ПАТ «Банк Михайлівський» набуло право вимоги кредитора, в тому числі за кредитним договором №200519431. Позивач зазначає, що ПАТ «Банк Михайлівський» виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як ОСОБА_1 порушила його умови щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому станом на 05.08.2024р. загальний розмір кредитної заборгованості відповідачки становить 21 160,15 грн., з яких заборгованість за кредитом 6999,90 грн., заборгованість за відсотками 14 160,25 грн. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути із боржника 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань.

Від відповідачки на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позовних вимог.

09.08.2024р. судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи позивач та його представник були повідомлені належним чином.

Відповідачка також не з`явилась в судове засідання. Про час і місце розгляду справи відповідачка повідомлялась шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.

Отже, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони не з`явились в судові засідання з розгляду справи, які призначались судом на 03.09.2024р., 27.09.2024р., 15.10.2024р., 01.11.2024р.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи суд виходить з наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміст принципу змагальності визначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу і запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За змістом положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зміст зазначеної норми закону направлений на запобігання зловживання позивачем процесуальними правами та недопустимості безпідставної затягування часу розгляду цивільної справи.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005р. у справі «Смірнов проти України», у силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Разом з тим, як зазначено у постановах Верховного Суду від 22.05.2019р. (справа № 310/12817/13) та від 28.03.2023р. (справа №711/7486/19) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020р. по справі № 9901/11/19 вказала, що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК України, є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас, правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач та його представник повідомлялись про час і місце судових засідань з розгляду справи, які призначались судом на 03.09.2024р., 27.09.2024р., 15.10.2024р. та 01.11.2024р. шляхом надсилання відповідних судових повісток про виклик до суду засобами електронної пошти на адресу, яка зазначена у позові в якості електронної скриньки позивача та його представника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також судом надсилались судові повістки по виклик до електронних кабінетів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та його представника адвокат Міньковська А.В. наявних в підсистемі «Електронний суд», з використанням якої було подано позов. Відповідні судові повістки про виклик були доставлені адресатам, про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документу /а.с. 48, 49, 56, 57, 62, 63, 68, 69/.

В той же час позивач та його представник жодного разу не з`явились в судові засідання та не повідомили про причини своєї неявки. Також зі сторони позивача на адресу суду не надходило заяв про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Таким чином, оскільки позивач вчетверте поспіль не з`являється до суду без поважних причин, що свідчить про порушення позивачем своїх процесуальних обов`язків, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 11-13, 44, 223, п.3 ч.1 ст.257, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає йому повторно звернутись до суду до того ж відповідача, про той же предмет спору та з тих же підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 01 листопада 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко