Справа №491/836/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Голубович А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 18 листопада 2022 року у м. Первомайськ по вул. Одеська біля буд. 64 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: «ВАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_1 відповідач у справі, та «GEELY» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_2 потерпілий.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2022 року у справі № 484/4136/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В той же час цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/2918039).

ОСОБА_2 як потерпілий своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 21 листопада 2022 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 21 листопада 2022 року.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 19 159, 37 гривень. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП в розмірі 16 866,37 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 2 293,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією, актом здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) по рахунку-фактурі.

Враховуючи викладене, посилаючись на положення п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якого після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завданні збитки в порядку регресу в розмірі 19 159 гривень 37 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 коп.

Представник позивача, Моторного (транспортного) страхового бюро України, в судове засідання на розгляд справи не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.44, 45). Водночас представник позивача, ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 22 грудня 2023 року (а.с.50), 25 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» надав клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення не заперечують (а.с.49).

Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання на розгляд справи не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Це підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47). Водночас відповідач надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. З позовними вимогами не згоден, просить долучити до матеріалів справи постанову суду від 08 грудня 2022 року по справі № 484/416/22 (а.с.51-53).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву представника позивача та заяву відповідача, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачем є Моторне (транспортне) страхове бюро України (скорочене найменування «МТСБУ»), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131, місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, буд. 8, яке відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до висновку вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «GEELY» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) на дату ДТП 18 листопада 2022 року становить 17 210,20 гривень. Позивачем на підставі наказу про відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих було здійснено регламентну виплату потерпілому в розмірі 16 866 гривень 37 коп. Також позивач зазначає про додаткові понесені ним витрати на збір документів та послуги аварійного комісара, що складають 2 293 гривні 00 коп.

Таким чином, на думку позивача, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи викладене, посилаючись на положення п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якої після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завданні збитки в порядку регресу в розмірі 19 159, 37 гривень 37 коп.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача сплаченого відшкодування суд зазначає наступне.

Позивач в обґрунтування зазначеної вимоги зазначає, що 18 листопада 2022 року з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ВАЗ 21099» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) в м. Первомайськ по вул. Одеська біля буд. 64 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок чого автомобіль «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2022 року.

Вказані факти підтверджуються доданою до позовної заяви копією постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2022 року в справі № 484/4136/22 (а.с.4), якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що відповідач, «18.11.2022 о 08.30 год. в м. Первомайську по вул. Одеській біля буд. 64, гр. ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не вибрав безпечної дистанції до т/з «Джелі», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого відбулась ДТП. Внаслідок ДТП, автомобіль «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , отримав механічні пошкодження, а саме деформовано переднє праве крило, розбито праву переднюю блок-фару, решітку радіатора, а у автомобіля «Джелі», д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , розбито задній бампер, пошкоджено ЛФП, кришку багажника.».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що шкоду завдано неправомірними діями ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, під час керування ним транспортним засобом «ВАЗ 21099» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), тобто джерелом підвищеної небезпеки.

З урахуванням положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, зазначена шкода має бути відшкодована винною особо.

Як зазначалося постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2022 року в справі № 484/4136/22 (а.с.4) відповідача визнано винним у вчиненні дій, в наслідок яких отримав ушкодження транспортний засіб «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), а отже шкода, заподіяна в наслідок його неправомірної поведінки, мала бути відшкодована відповідачем.

Преамбулою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктом 21.3 ст. 21 зазначеного Закону визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Водночас згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ в порядку, визначеному цим Законом.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що відповідач входить до будь-якої з категорії осіб, визначених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже мав право керувати транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Пунктом 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Події, які мали місце 18 листопада 2022 року о 08 годині 30 хвилин в м. Первомайськ по вул. Одеська біля буд. 64 за участю транспортних засобів «ВАЗ 21099» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) та «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), підпадають під визначення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки сталися під час руху зазначених транспортних засобів та в їх результаті завдано матеріальні збитки, що підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2022 року в справі № 484/4136/22 (а.с.4) та іншими матеріалами справи.

Згідно п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що в даному випадку потерпілим в наслідок події, що мала місце 18 листопада 2022 року о 08 годині 30 хвилин в м. Первомайськ по вул. Одеська біля буд. 64, є водій (власник) автомобіля «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), який отримав механічні ушкодження, - ОСОБА_2 , що в матеріалах справи підтверджується зокрема копією посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 18 листопада 2021 року (а.с.10).

21 листопада 2022 року власник автомобіля «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.10), звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6), в якому повідомив, про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18 листопада 2022 року о 08 годині 30 хвилин в м. Первомайськ по вул. Одеська біля буд. 64 за участю його автомобіля та автомобіля марки «ВАЗ 21099» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та зазначив, зокрема про наявність у нього ( ОСОБА_2 ) полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР/2918039, термін дії якого по 23 червня 2023 року.

На підтвердження цього факту в матеріалах справи міститься копія полісу №АР/2918039 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий 23 червня 2022 року ПрАТ «СК Євроінс Україна», термін дії якого з 00 годин 00 хвилин 24 червня 2022 року до 23 червня 2023 року включно (а.с.9).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

З урахуванням наведеного відповідно до ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власник автомобіля «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , 21 листопада 2022 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування оціненої шкоди внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.8).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «ВАЗ 21099» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) в страховій компанії застрахована не була (а.с.5).

Шкоду, завдану потерпілому, ОСОБА_2 , було оцінено в 17210 (сімнадцять тисяч двісті десять) гривень 20 коп., що підтверджується доданою до позовної заяви копією висновку за звітом № 62-22 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «Geely MK» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), від 11 січня 2023 року (а.с.11-25).

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий наказ № 3/1214 від 13 січня 2023 року, на підставі якого вирішено відшкодувати на рахунок ОСОБА_2 , шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 866 гривень 37 коп. (а.с.26), і яке згідно платіжної інструкції № 392089 від 16 січня 2023 року виплачено позивачем потерпілій стороні ОСОБА_2 (а.с.28).

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 січня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 16 866 гривень 37 коп. та задовольняє позов в цій частині.

З приводу позовних вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, що складають 2 293 гривень 00 коп. (а.с.29, 30, 32) суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23 лютого 2006 року № 5417 (у редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 671), МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду.

Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховиком у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати страхувальника на проведення експертиз.

Крім того, п. 7 вищевказаного Порядку передбачено, що МТСБУ зобов`язане відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише у разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений у пункті 6 цього Порядку строк та потерпілий скористався своїм правом відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що потерпілий звертався до МТСБУ з приводу встановлення розміру збитків і представник останнього не з`явився у встановлений строк.

Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Будь-яких правових підстав в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, окрім вимог в порядку регресу, позивачем суду не надано.

Таким чином, витрати МТСБУ в розмірі 2 293 гривень 00 коп. не входять до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою регламентної виплати, а тому підстави для стягнення цих витрат із відповідача відсутні.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 гривень (а.с.1), суд вважає за необхідне пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2665,55 гривень (88,03%), покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 279, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Ананьїв Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 15 червня 2020 року органом видачі 5123; реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_6 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (скорочене найменування «МТСБУ»), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131, місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, буд. 8, розрахунковий рахунок: НОМЕР_7 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО: 322313), шкоду в порядку регресу в розмірі 16866 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Ананьїв Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 15 червня 2020 року органом видачі 5123; реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_6 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (скорочене найменування «МТСБУ»), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131, місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, буд. 8, розрахунковий рахунок: НОМЕР_7 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО: 322313) судовий збір у розмірі 2665 (дві тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень 55 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін у справі на виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131
Відповідач:ОСОБА_1 ; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6

Копію рішення вручити/надіслати учасникам справи в порядку, передбаченому ст. 272 цього Кодексу

Суддя Желясков О.О.

Рішення суду набрало законної сили «____» __________________20__ року.

Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/836/24 Ананьївського районного суду Одеської області.