ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5719/24 Справа № 210/3156/23 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/3156/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Чайкіної О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за життя склала заповіт, посвідчений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки заповіла позивачу - ОСОБА_1 .

На підставі особистої заяви позивача про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі було заведено Спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за № 69438987.

Спадкова маса після смерті ОСОБА_2 складається з нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 58,0 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого - Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради 16.02.2022 р. на підстав рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 16,02.2022 № 86 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 ».

Вказане право власності було зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук С.В. згідно з Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63711307 від 27.05.2022 11:41:06.

Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2022 р. державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтувавши своє рішення тим, що право власності спадкодавця на нерухоме майно було зареєстроване вже після її смерті на підставі правовстановлюючого документа, тобто Свідоцтво про право власності на квартиру, оформленого після смерті спадкодавця, відтак, питання належності нерухомого майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відтак, нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на квартиру.

Спадкодавець ОСОБА_2 була наймачем за договором найму квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де було зареєстроване її місце проживання.

В січні місяці 2022 року ОСОБА_2 виявила бажання приватизувати належну їй квартиру, для чого видала довіреність, якою уповноважила представника ОСОБА_1 представляти інтереси свої інтереси та виконувати всі необхідні юридичні дії з усіх без винятку питань, пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також оформленням права приватної власності та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру.

У відповідності до волевиявлення власника квартири та на виконання доручення, представником ОСОБА_1 було подано до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради заява про приватизацію квартири, а також інші документи (технічний паспорт на квартиру, виписка з особового рахунку, корінець до ордеру).

На підставі розгляду заяви представника, поданої в інтересах власника квартири Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради прийняв рішення від 16.02.2022р. №86 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 ». Згідно з цим рішенням власнику квартири 16.02.2022р. органом приватизації було видано Свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру.

При цьому рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради було прийнято «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » є чинним, ніким не оскаржено та підлягає виконанню.

Просила суд визнати за нею ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - залишено без задоволення.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що підстави відмови спадкодавцю у приватизації займаного нею житла були відсутні, а тому рішення про приватизацію ухвалено з дотриманням закону та за наявності підстав для його прийняття та вказане право перейшло по правонаступництву до позивачки, оскільки є майновим та не припинилося внаслідок смерті, а висновок суду про те, що сама квартира АДРЕСА_2 не входить до складу спадщини, оскільки набуття права власності на неї виникло після смерті спадкодавця, суперечить ст.1218 ЦК України.

Позивач була відсутня в місті на час смерті ОСОБА_2 , а тому не могла подати заяву про реєстрацію її смерті, проте вона не може відповідати за дії інших осіб, які мали подати таку заяву та за дії органів ДРАЦС щодо реєстрації смерті спадкодавця, а також за дії державного реєстратора, який невідомо, чи здійснював перевірку.

Суд безпідставно, з посиланням п.6 ч.1 ст.248 ЦК України вказав, що позивач як представник зобов`язана була негайно повернути довіреність, проте таких дій не вчинила, відомості про припинення довіреності не були внесені до реєстру правочинів, що надало можливість зареєструвати право власності на майно відносно особи, яка померла до вчинення реєстраційної дії. Наведене не відповідає дійсності оскільки: - Державний реєстр правочинів втратив чинність 01.01.2023 року., відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. А тому очевидним є те, що саме для захисту прав довірителя було здійснено державну реєстрацію приватизованої квартири, оскільки невжиття таких дій, могло призвести до виникнення збитків у вигляді втрати права власності на квартиру. Позивач діяла в інтересах ОСОБА_2 не лише як її представник по довіреності, але одночасно як універсальний правонаступник усіх прав та обов`язків спадкодавця в силу ч.5 ст.1268 ЦК України, згідно з якою незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину та незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, є день смерті особи. Отже, з дня смерті ОСОБА_2 позивач мала право діяти від її імені не лише як представник по довіреності, зберігаючи свої повноваження після смерті довірителя, оскільки вчиняла дії з метою недопущення виникнення збитків, але і як універсальний правонаступник померлої.

Отже, за відсутності достовірних та достатніх доказів висновок суду про те, що позивач діяла недобросовісно є припущенням суду, яке не може бути покладено в основу доказування.

Хибним є посилання, що ОСОБА_1 , діючи недобросовісно, здійснила державну реєстрація речових прав на нерухоме майно (спірну квартиру) 27.05.2022 року, тобто зі спливом більш ніж 4 місяців після смерті довірителя. Вказаний висновок суду не ґрунтується на законі, оскільки право володіння спадкодавця виникло не на підставі державної реєстрації, а на підставі рішення органу приватизації та виданого ним свідоцтва. Отже, за наявності нескасованого рішення органу приватизації та виданого ним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, незаперечним є факт належності правомочності володіння квартирою спадкодавцю.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності та недобросовісності дій позивача, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, проте відповідачем не спростовано та навіть не оспорено правомірність набуття спірного майна спадкодавцем та підстави спадкування позивачем, а судом не здобуто та не наведено доказів таких дій позивачки.

Також на думку апелянта хибним є посилання суду на те, що відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 на момент вчинення реєстраційних дій, унеможливило перевірку дієздатності та правоздатності особи, на користь якої внесені відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно, що призвело фактично до незаконної реєстрації та видачі відповідних витягів особі, яка діяла за довіреністю, яка також втратила чинність. Адже чиним Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №553) передбачена можливість державної реєстрації права власності не нерухоме майно на померлого спадкодавця згідно з п.66 вказаного Порядку, відповідно до якого державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця. Таким чином, факт реєстрації права власності на спірну квартиру за спадкодавцем не суперечить закону і не може бути підставою для відмови у позовів.

Отже, за відсутності фактів відкликання або визнання недійсним, скасування рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 16.02.2022 №86 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » як адміністративного акту, та за відсутності підстав для його нікчемності, воно лишається дійсним та чинним, а тому таким, що породжує виникнення права власності спадкодавця, яке суд безпідставно визнав відсутнім.

Таким чином, враховуючи факт відмови державним нотаріусом у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, чинність права власності спадкодавця на спірне майно, єдиними можливим та ефективними способом захисту права власності позивача є визнання судом її права власності в порядку спадкування на підставі ст.392 ЦК України, для чого у суду першої інстанції були всі підстави.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду, що проводилось в режимі відео-конференції, представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, відповідно до корінця ордеру №982 від 24 червня 1973 року ОСОБА_2 здійснила обмін жилих приміщень, а саме: квартири розташованої в АДРЕСА_3 , на квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до виписки з особового рахунку наданої ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» квартира АДРЕСА_2 , де мешкала ОСОБА_2 є комунальною власністю (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Болозенко Т.О., зареєстрований в Спадковому реєстрі за №68979115, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки, заповіла позивачці ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями заповіту та витягу зі Спадкового реєстру №68101064 від 14.01.2022 р. Заповіт складено у присутності двох свідків, за місцем реєстрації заповідача ( ОСОБА_2 ) та підписано гр-ном ОСОБА_3 з причин хвороби заповідача та ї похилого віку. (а.с.22, 23).

Також 14 січня 2022 року ОСОБА_2 видала довіреність, якою уповноважила представника ОСОБА_1 представляти свої інтереси та виконувати всі необхідні юридичні дії з усіх без винятку питань, пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також оформленням права приватної власності та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру. Довіреність посвідчена 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Болозенко Т.О., зареєстрований в реєстрі за №№42, 43 (а.с.21).

17 січня 2022 року ОСОБА_2 , замовила і отримала технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.19, 20).

18 січня 2022 року ОСОБА_1 , через Центр адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради, подала пакет документів для приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується актовим записом про смерть від 07.06.2022 року за №852, зробленим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.24).

16 лютого 2022 року виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради було прийнято рішення «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » і видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру (а.с.13).

05 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої криворізькій державній нотаріальній конторі із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , на підставі якої заведено Спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за №69438987.

Постановою від 29.11.2022р. державний нотаріус ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтувавши своє рішення тим, що право власності спадкодавця на нерухоме майно було зареєстроване вже після її смерті на підставі правовстановлюючого документа, тобто Свідоцтво про право власності на квартиру, оформленого після смерті спадкодавця, відтак, питання належності нерухомого майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, тобто спадкова маса, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. На момент смерті ОСОБА_2 не набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 . На момент складення заповіту та на момент смерті ОСОБА_2 спірна квартира їй не належала, тобто не увійшли до спадкової маси.

Крім того, позивач ОСОБА_1 діяла недобросовісно, оскільки на підставі довіреності, яка втратила чинність 20.01.2022 року зі смертю ОСОБА_2 , здійснила державну реєстрація речових прав на спірну квартиру 27.05.2022 року, тобто зі сплином більш ніж 4 місяці після смерті довірителя.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

У частині третій статті 9 Житлового кодексу України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживав спадкодавець, але помер до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Пунктами 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 передбачено подання громадянином, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок) до органу приватизації відповідної заяви та визначеного переліку документів.

Згідно з частинами першою - третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що позивач, будучи уповноваженою довіреністю від 14 січня 2022 року представляти інтереси ОСОБА_2 та виконувати всі необхідні юридичні дії з усіх без винятку питань, пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також оформленням права приватної власності та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру, 18 січня 2022 року подала через Центр адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради пакет документів для приватизації спірної квартири.

16 лютого 2022 року виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради було прийнято рішення «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » і видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, але за життя остання склала заповіт, посвідчений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Болозенко Т.О., зареєстрований в Спадковому реєстрі за №68979115, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки, заповіла позивачці ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач на законних підставах звернулась до суду з вимогою про визнання за нею права власності в порядку спадкування на квартиру, в якій проживала спадкодавець, і яка за життя (діючи через свого представника за довіреністю) звернулась до органу приватизації з відповідною заявою, але померла до винесення рішення з цього приводу державним органом, що було позивачем доведено в суді з наданням належних та допустимих доказів.

Саме до аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 09 серпня 2023 року у подібній справі №523/20890/21 (провадження №61-5585св23).

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, що на момент складення заповіту та на момент смерті ОСОБА_2 спірна квартира їй не належала, а тому в силу положень частини першої статті 1218 ЦК України, не увійшла до спадкової маси - є помилковим, оскільки згідно закону і складеного спадкодавцем заповіту, до складу спадщини входять в тому числі майнові права і обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Даний заповіт, як рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 », на підставі якого видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, не оскаржувались, недійсними у встановленому законом порядку не визнавались.

Реєстрація позивачем права власності і реєстрація смерті спадкодавця після отримання вказаного рішення виконавчого комітету про приватизацію, на переконання колегії суддів, для правильного вирішення даного спору, правового значення не мають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чино з відповідача Криворізької міської ради на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4503,05грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4503 (чотири тисячі п`ятсот три) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 23.09.2024р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв