Справа № 948/2010/23
Номер провадження 2/948/60/24
13.02.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді Косик С.М.,
за участю: секретаря Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди,
у листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», звернулося до Машівського районного суду Полтавської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що за рішенням Полтавського районного суду відповідача визнано винним у настанні ДТП, яка мала місце 21.11.2020 о 19:20 год. на автодорозі М-03-Київ-Харків-Довжанський за участю автомобіля Volkswagen, днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 .
Власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, на підставі якого страхувальнику виплачено страхове відшкодування у розмірі 146 793,04грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СГ`ТАС», страхова компанія надала страховий захист відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту на користь позивача у розмірі 130 000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить 16 793, 04 грн.
На підставі вище викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 16 793, 04 грн.
Ухвалою від 14.12.2023 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 32).
У судове засідання сторони не з`явилися вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема позивач шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, відповідач рекомендованим повідомленням, яке повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.33, 34, 36, 37, 41-47), відповідач причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Так, як убачається із постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2020 року по справі № 545/3231/20, ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за таких обставин: 21.11.2020р. об 11 год. 15 хв. на 345 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем Volkswagen, днз НОМЕР_3 , рухаючись у напрямку м. Харків, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду у попутному напрямку та здійснив зупинку перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений». Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.16-17).
Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На момент вчинення ДТП відповідальність водія автомобіля Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 , була застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3111/219/013647 від 10.07.2020р. в ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», страхова сума 320 000,00 грн., страховий тариф 5,31%, страховий платіж 16 992,00 грн (а.с.16).
За умовами вказаного вище договору страхування збитки внаслідок ДТП віднесено до страхових ризиків.
16.07.2021р. водій автомобіля Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про повернення 50% від розміру франшизи, встановленого п.1.7 договору добровільного страхування наземного транспорту ( а.с.4, 5).
Відповідно до складеного ФОП ОСОБА_3 рахунку № НОМЕР_4 від 05 січня 2021 року та акту огляду транспортного засобу від 26.11.2020р., вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 149 993,04 грн. (а.с.5, 8-9).
Як вбачається зі страхового полісу серії АО №006731295 страхової компанії АТ «СГ «ТАС» стосовно транспортного засобу Volkswagen MAN G90, днз НОМЕР_3 , ліміт за шкоду майну становить 130 000,00грн. (а.с.6).
Відповідно до платіжного доручення №215148 від 12.01.2021р. ОСОБА_2 перераховано страхову виплату за транспортний засіб Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 згідно рахунку № НОМЕР_4 від 05.01.2021р. у розмірі 146 793,04грн. (а.с.10).
Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 02/01/21 від 06.01.2021р. за умов, вказаних у звіті, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки становить 151 056, 54 грн. (а.с.18 -20).
За доводами позивача відповідальність водія автомобіля Hyundai Accent, днз НОМЕР_2 , була застрахована у ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3111/219/013647 від 10.07.2020р., страхова сума становила 320 000,00грн., страховий тариф 5,31%, та страховим платежем у розмірі 16 992,00грн.,з порядком сплати платежу по 30.07.2020р. 8 496,00 грн., по 30.01.2021р. 8 496,00грн., франшиза по ризиках «А» і «В» - 3 200,00 грн., по ризику «Б» та конструктивній загибелі ТЗ 32 000,00грн.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
А тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оці нену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, оскільки АТ «СГ «ТАС», де була застрахована відповідальність винної особи ОСОБА_1 , виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, суд дійшов висновку, що різниця між сумою завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 16 793, 04 грн підлягає стягненню з винної особи відповідача ОСОБА_1 .
Оскільки позов задоволено, судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки в розмірі 16 793,04 грн та судовий збір в розмірі 2684,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості невідомі.
Суддя С. М. Косик