Справа № 309/3730/24
Провадження № 2-о/309/356/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Волощук О.Я., вивчивши при відкритті провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що він самостійно утримує та виховує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 05 серпня 2024 року заяву залишено без руху, оскільки заявником:

- не вказано з якою саме правовою метою заявнику необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини;

- не зазначено з діяльністю якого саме органу (установи) пов`язана можливість реалізації вимог заявника щодо встановлення цього факту, що унеможливлює залучення відповідного органу (установи), як заінтересованої особи, тобто не зазначено у якості заінтересованих осіб всіх тих осіб, кому згідно доводів заяви заявник має намір подавати рішення про встановлення даного факту в разі задоволення його вимог. Після визначення переліку заінтересованих осіб і зазначення їхніх даних в заяві заявнику також слід додати копії заяв з додатками для кожної з таких заінтересованих осіб.

13.08.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання ухвали суду, до якої додано уточнену заяву про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, згідно якої заявником зазначено у якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішення суду, у разі встановлення судом факту, який заявник просить встановити, він має намір надати даному органу державної влади для отримання відстрочки від призову під час мобілізації.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 зазначено, що військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» органи військового управління - Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Заява ОСОБА_1 за своїм предметом та можливими правовими наслідками, пов`язана із публічно-правовими відносини заявника з державою.

Враховуючи, що між ОСОБА_1 та органами військового управління може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (про що заявник вказав у своїй заяві) і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, тому на думку суду, такий спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Також, згідно окремої думки (розбіжної) суддів Великої Палати Верховного Суду Гудими Д.А. і ОСОБА_4 від 26.10.2023 року по справі № 201/5972/22, очевидною є недопустимість використання окремого провадження, зокрема, з метою: (а) «створення» преюдиційних фактів або нововиявлених обставин для вирішення в адміністративному судочинстві спорів про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перетині державного кордону України; (б) отримання доказів підстави для надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, зі змісту заяви вбачається спір про право, так як встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, фактично ґрунтується на доведенні ухилення матері дитини від виконання своїх обов`язків щодо утримання, виховання дитини, а отже рішення суду про встановлення заявленого факту матиме преюдиційне значення для подальшого вирішення спору між батьками дитини про стягнення аліментів з матері дитини та/або позбавлення матері дитини батьківських прав щодо такої дитини. Відтак, викладене свідчить про те, що встановлення заявленого ОСОБА_1 факту пов`язане із наступним вирішенням спору про право між батьками, для попереднього вирішення якого окреме провадження не передбачено.

Також, з матеріалів заяви не вбачається оспорювання чи невизнання будь-якою особою факту перебування на утриманні заявника неповнолітньої дитини та самостійного її виховання, що стало б підставою для звернення до суду за захистом прав та інтересів неповнолітньої дитини.

Таким чином, слід відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та ч. 4 ст.315 ЦПК України, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 315 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення до Окружного адміністративного суду із позовом на загальних підставах в порядку позовного провадження.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О. Я.