ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7034/24 Справа № 194/1593/23 Головуючий у першій інстанції: Корягін В. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання про закриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05 жовтня 2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 42000,00 грн. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В договорі зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Тому позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 05 жовтня 2015 року у розмірі 33509,22 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 33509,22 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 жовтня 2015 року станом на 02 лютого 2024 року в розмірі 33509,22 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 33509,22 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 33509,22 грн. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Із зазначеним вище рішенням місцевого суду не погодився ОСОБА_1 , який не був залучений до участі у справі, та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення (а.с. 201-202, 222-223).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду 02 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 року (а.с. 229-230).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від апелянта 09.09.2024 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Детально дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також, 14 вересня 2020 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та Паспорт споживчого кредиту, де зазначений порядок повернення кредиту, сплата відсотків та наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1.1.2.5 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та Паспорт споживчого кредиту зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

В п. 2.1.1.3.1 заяви зазначено, що в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У п. 2.1.1.6.1 заяви зазначено, що у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1 договору, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 станом на 02 лютого 2024 року має заборгованість по кредиту у розмірі 33509,22 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 33509,22 грн (а.с. 175-178).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у цивільному судочинстві.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).

Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

Отже, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи та не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 17 листопада 2021 року в справі №201/5161/19 (провадження №61-11297св21), від 13 січня 2021 року у справі №466/5766/13-ц (провадження №61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі №201/751/14-ц (провадження №61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №529/690/18 (провадження №61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі №314/5611/19 (провадження №61-3829св21).

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте, ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 ЄСПЛ і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17, від 05 травня 2020 у справі №910/9254/18, від 17 травня 2021 року у справі №910/2742/20.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Апеляційним судом установлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 рокусудом першої інстанції вирішувалось питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 05.10.2015, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

В описовій, мотивувальній та резолютивній частинах вказаного рішення відсутні висновки суду про права та обов`язки ОСОБА_1 , тому підстави вважати, що суд першої інстанції ухвалив рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки даної особи, відсутні.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм оцінку, дійшов висновку, що ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не навів будь-якого обґрунтування того, яке ж право, інтерес або обов`язок порушує оскаржуване рішення суду першої інстанції та не надав суду належних та допустимих доказів, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішувались питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Посилання ОСОБА_1 на те, що рішення по справі має для нього негативні наслідки, оскільки апелянт проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 - є безпідставними. Матеріали справи не містять та апелянтом не надано доказів сумісного проживання ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 ; крім того, саме лише посилання на вказаний факт не доводить, що оскаржуване рішення впливає на права, обов`язки апелянта.

З оглядуна викладене, доводи апелянта не вказують на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права та інтереси особи, яка звертається із даною скаргою, тоді як наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту та за відсутності яких захист не здійснюється.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №911/2635/17; від 17 травня 2018 року у справі №904/5618/17; від 01 серпня 2019 року по справі №412/1277/2012, від 25 листопада 2020 року у справі №663/227/13-ц викладено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

За таких обставин, оскільки рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , він не відноситься до кола осіб, які відповідно до статті 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження у даній справі. Тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 рокупідлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 362 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова