Справа № 438/1815/24
Номер провадження 6/438/23/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Дудар О.В.,

за участю секретаря Валькович Г.К.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника боржника адвоката Щерби О.Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 438/1815/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

встановив:

23 жовтня 2024 року до Бориславського міського суду Львівської області звернувся ОСОБА_2 із заявою, про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу № 438/1815/24 від 10 жовтня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 більше 20 місяців перебуває на службі у Збройних Силах України. З 12 червня 2023 року по даний час бере участь у бойових діях. За бойові виходи отримує разові допомоги до грошового забезпечення, які використовує на ремонт бойової техніки, придбання необхідного для виконання бойових завдань. Стягувачу відомо, що боржник отримує вказані додаткові, тому вважає, що з них також мають стягуватися аліменти. Боржник щомісячно надсилає кошти на утримання дітей, що підтверджується копіями платіжних квитанцій. Враховуючи зазначене та положення статті 432 ЦПК України, ОСОБА_2 просить визнати таким, що не підлягає виконанню судового наказу № 438/1815/24 від 10 жовтня 2024 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2024 року вказана заява (справа № 438/1815/24) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В.

Ухвалою судді від 24 жовтня 2024 року прийнято до провадження вказану заяву та призначено до розгляду на 31 жовтня 2024 року о 10:00.

30 жовтня 2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, у яких зазначено, що додані до заяви квитанції не підтверджують добровільної сплати аліментів, оскільки у призначенні платежу вказано «переказ власник коштів». ОСОБА_1 просить у відмовити у задоволенні заяви, оскільки твердження представника боржника, що судовий наказ не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що обов`язок боржника повністю відсутній так як він добровільно перераховує аліменти на утримання дітей не знаходить свого підтвердження, оскільки не надано доказів добровільності сплати саме аліментів на дітей, а також з наданих квитанцій не вбачається, що боржник перераховує кошти з призначенням платежу на утримання дітей.

У судовому засіданні представник боржник ОСОБА_2 адвокат Щерба О.Б. підтримала доводи заяви та просила її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні заяви з підстав, зазначених у запереченнях, та наголосила, що значна сума коштів, які перераховував боржник, призначалася та використана на інші цілі.

Дослідивши заяву, додані до неї документи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до судового наказу Бориславського міського суду Львівської області № 438/1815/24 від 10 жовтня 2024 року вирішено стягувати з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі статтею 160 ЦПУ України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У відповідності до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з частиною 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені у ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 9 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 9 червня 2022 року у справі № 2-118/200.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Враховуючи, що обставини, на які посилається представник боржника, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не вказують на відсутність або припинення обов`язку батька зі сплати аліментів, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, заявник ОСОБА_2 надав докази добровільного переказу кошів, а саме платіжні інструкції, у яких призначення платежу вказано «переказ власних коштів», і остання з яких датована 31 серпня 2024 року, а за судовим наказом стягнення слід проводити з дня пред`явлення заяви, а тому підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з відсутністю обов`язку боржника чи добровільним виконанням боржником, відсутні.

Керуючись статтями 260, 273, 432 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні зави ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 438/1815/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали виготовлено 31 жовтня 2024 року.

Суддя Олена ДУДАР