Справа № 643/1297/24
Провадження № 2/643/1578/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024

05 вересня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря судових засідань Мовчан К.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу запозовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бочарової Олени Миколаївни, до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 11.07.2024 підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились.

З боку відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Від представника третьої особи надійшли пояснення по справі, письмовий висновок від 03.06.2024 № 245 щодо розв`язання спору та заява про розгляд справи за відсутністю представника органу опіки та піклування.

Суд вивчивши матеріали справи, дійшов такого.

11.07.2024 до матеріалів справи з боку позивача долучено копію закордонного паспорту відповідачки з відміткою про перетин кордону України в 2019 році. Однією з підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки, позивачем зазначений факт відсутності відповідачки на території України та, відповідно, відсутність батьківського піклування про доньку. Оскільки копія паспорту є неповною, суд позбавлений можливості оцінити зазначений документ на предмет його достатності та достовірності як доказу по справі. Письмовий висновок від 03.06.2024 № 245 щодо розв`язання спору, який надійшов від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не містить матеріалів, які стали підставою для висновків про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, у зв`язку із чим суд також позбавлений можливості оцінити зазначений доказ на предмет його достатності та обґрунтованості.

Згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку про необхідність витребування доказів з ініціативи суду у зв`язку з таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України, встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК України мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

З урахуванням викладеного вище, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням відповідачкою своїх батьківських прав, про що зазначає позивач в позовній заяві, посилаючись на ряд доказів, як на підтвердження даного факту, суддя з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог, забезпечуючи баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства, вважає за необхідне витребувати у третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради матеріали, які стали підставою для висновків про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, викладених у письмовому висновку від 03.06.2024 № 245; з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Московським у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 05.10.2016, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2019 по дату витребування інформації.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 84, 223, 260-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Витребувати у Третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради матеріали, які стали підставою для висновків про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, викладених у письмовому висновку від 03.06.2024 № 245.

Витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Московським у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 05.10.2016, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2019 по дату витребування інформації.

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Виконання ухвали покласти на керівництво Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та керівництво Державної прикордонної служби України.

Витребувану інформацію надати невідкладно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Сугачова