ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26683/23

Провадження № 22-ц/4820/944/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Дияк Я. А.,

з участю: прокурора ОСОБА_1 ,

позивача і його представника ОСОБА_2 ,

представника ГУНП в Хмельницькій Бєлової В. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року (суддя Палінчак О. М., повне судове рішення складено 28.02.2024) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів суду, досудового розслідування та прокуратури.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

09 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 07.12.2016 слідчий слідчого відділу ХВП ГУНП в Хмельницькій області вніс відомості до ЄРДР за № 0000067 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України. 19.12.2016 він був затриманий та поміщений в ІТТ, а 20.12.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України. 22.12.2016 щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. 05.01.2017 його відсторонили від займаної посади, у зв`язку з чим на протязі двох місяців його сім`я була позбавлена засобів до існування. Втрачений заробіток на час відсторонення від посади складає 8488 грн. 31.01.2017 уклав договір з адвокатом про надання правової допомоги, за надання якої сплатив кошти у розмірі 140000 грн. 27.02.2017 досудове слідство у кримінальному провадженні було завершено і справа з обвинувальним актом спрямована до суду. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2022 він був визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, і виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29.08.2023 вирок суду першої інстанції залишено без змін. Досудове розслідування та судовий розгляд справи тривали 6 років 8 місяців 10 днів. Внаслідок незаконного перебування під слідством і судом йому заподіяно моральну шкоду, оскільки позбавлено прав, гарантованих Конституцією України.

Тому позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 536000 грн моральної шкоди, втрачений заробіток у сумі 8488 грн, витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у кримінальному провадженні, у сумі 140000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 536000 грн моральної шкоди, 8487,72 грн втраченого заробітку (доходу) та 140000 грн витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні, всього 684487,72 грн. Судові витрати у справі віднесено на рахунок держави.

Перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Позивач не довів протиправність поведінки відповідачів і спричинення йому моральної шкоди та наявність причинного зв`язку між поведінкою відповідачів і заподіяною шкодою. Слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні проводилися відповідно до вимог КПК України. При визначенні розміру морального відшкодування суд не врахував розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду (1600 грн), відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Розрахунок втраченого заробітку не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки не визначено середній заробіток ОСОБА_3 . Позивач не дотримався передбаченого законом порядку звернення з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів суду, досудового розслідування та прокуратури.

У засіданні апеляційного суду прокурор і представник ГУНП в Хмельницькій області апеляційну скаргу підтримали. Позивач і його представник апеляційну скаргу не визнали.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 07.12.2016 слідчий слідчого відділу ХВП ГУНП в Хмельницькій області вніс до ЄРДР відомості про за № 0000067 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

19.12.2016 позивач був затриманий та поміщений в ІТТ, а 20.12.2016 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

22.12.2016 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

05.01.2017 позивач був відсторонений від займаної посади.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2022 ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України і виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29.08.2023 вирок Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2022 залишено без змін.

Досудове розслідування та судовий розгляд справи, у якій обвинувачувався ОСОБА_3 , тривали з 19.12.2016. по 29.08.2023 (6 років 8 місяців 10 днів).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного відсторонення від посади має право на відшкодування моральної шкоди, втраченого заробітку за час відсторонення від посади та понесених витрати на правову допомогу адвоката в кримінальному провадженні.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів частково погоджується.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1, 2, 7 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР).

Пунктами 1, 4 і 5 частини 1 статті 3 Закону № 266/94-ВР передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, моральна шкода.

На підставі частин 1, 5, 6 статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем протиправності дій відповідачів і спричинення моральної шкоди.

При вирішенні вимог про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами і застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Оскільки ОСОБА_3 перебував під слідством і судом більше 80 місяців, а саме з 20.12.2016 (оголошення підозри) по 29.08.2023 (набрання виправдувальним вироком законної сили), суд першої інстанції у межах заявлених вимог правильно визначив розмір морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 536000 грн. Такий розмір є мінімальним, що гарантований державою.

Апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про необхідність визначення розміру морального відшкодування, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн, як розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (частини 3 і 4 статті 3 ЦПК України).

Позивач звернувся з позовом до суду у жовтні 2023 року і визначав розмір морального відшкодування з урахуванням мінімальної заробітної плати 6700 грн згідно зі статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік».

Отже, правовідносини сторін виникли до набрання Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» законної сили.

Встановлення у Законі України «Про Державний бюджет на 2024 рік» мінімальної заробітної плати 1600 грн, як розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду, звужує права учасників судового процесу, а тому цей закон підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли після набрання ним законної сили.

Не ґрунтуєються на законі й доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні.

Правову допомогу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні надавав адвокат Копанчук В. О. на підставі договору про надання правової допомоги від 31.01.2017, додатку до договору про надання правової допомоги від 31.01.2017.

Згідно з актами виконаних робіт від 05.07.2022 та від 21.11.2022 виконавець засвідчив оплату всієї суми наданих послуг, а клієнт підтвердив факт оплати наданих послуг та відсутність претензій щодо наданих послуг.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 04.07.2022 та від 18.11.2022 ОСОБА_3 перерахував кошти за надану правову допомогу ФОП ОСОБА_4 на суму 90000 грн і 50000 грн.

Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 № 6/5/3/41 (далі - Положення), передбачено, що відповідно до п. 4 ст. 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Витрати позивача на юридичну допомогу у кримінальному провадженні у сумі 140000 грн документально підтверджені і суд обґрунтовано прийшов до висновку про їх стягнення з Державного бюджету України відповідно до наведених вище вимог Закону № 266/94-ВР.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення ОСОБА_3 порядку звернення з вимогами про відшкодування шкоди, як на підставу для відмови в позові, оскільки на підставі частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Разом з тим, заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення 8487,72 грн, як втраченого заробітку.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 266/94-ВР розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 8 Положення згідно з частиною 1 ст. 4 Закону розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.

Зі змісту довідки про доходи № 6801.9/27 від 21.09.2023 позивача відсторонено від займаної посади з 05 січня по 18 лютого 2017 року. За період січень-лютий 2017 року ОСОБА_3 було нараховано заробітну плату у розмірі 2555,08 грн. За період роботи січень-лютий 2017 року позивач у разі безперервної праці з врахуванням стажу, рангу, премії та надбавок за інтенсивність праці мав би отримати заробітну плату у розмірі 8487,72 грн.

Саме про стягнення цієї суми заявив вимоги позивач.

У матеріалах справи відсутні відомості про розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_3 . Відповідно неможливо визначити суму втраченого заробітку.

Отже, вимога про стягнення заробітної плату у розмірі 8487,72 грн, яку б міг отримати позивач у разі безперервної праці у січні-лютому 2017 року з врахуванням стажу, рангу, премії та надбавок за інтенсивність праці, задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення втраченого заробітку необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові про стягнення 8487,72 грн.

В решті рішення суду потрібно залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року в частині задоволення вимог про стягнення втраченого заробітку скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування втраченого заробітку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта