Справа № 930/1240/24
Провадження №2/930/507/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок загальною площею 66, 3 кв.м., житловою 34,9 кв.м,, з господарчими будівлями та спорудами: літня кухня Б, сарай-б, сарай В, вбиральня У, огорожа 1-2, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом на вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно виписки з погосподарської книги, яка видана виконкомом Немирівської міської ради за №4270 від 29 квітня 2024 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Номер об`єкта ПГО 232 в погосподарській книзі №2 за 1991 1995 роки відкритий на ОСОБА_2 , всього мешканців у будинку 1 особа - ОСОБА_2 , голова двору 1949 року народження.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

23 квітня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №160/02-31.

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відсутність правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої ОСОБА_2 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із вказаними обставинами позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 07.05.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 08.08.2024 у справі витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. - належним чином завірену копію спадкової справи, відкриту після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.09.2024 задоволено клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження у зв`язку із необхідністю уточнення позовних вимог.

28.10.2024 від представника позивача адвоката Прмакової надійшла уточнена позовна заява, яка прийнята судом.

Представник позивача ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовільнити.

Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, щодо задоволення позову не заперечувала.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Никифорівці Немирівського району Вінницької області.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого повторно 05 вересня 2023 року Никифорівецькою сільською радою, батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в м. Немирів Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області 24.05.2023 року.

Після її смерті залишилося спадкове майно.

За життя ОСОБА_2 06.09.2016 склала заповідальне розпорядження, згідно якого, на випадок її смерті, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за №71255334.

Згідно довідки виконкому Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області №6432 від 05.09.2023, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент відкриття спадщини у житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , де була зареєстрована померла ОСОБА_2 були зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що свідчить відповідна заява, подана ним до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. 05.09.2023.

У зв`язку із подачею ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №71187895, спадкодавцем у якій є ОСОБА_2 .

Даних про спадкоємців ОСОБА_2 , які б відповідно до закону мали право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті та прийняли спадщину,матеріали спадкової справи не містять.

23.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Немирівського нотаріального округу Люлько Л.М. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №160/02-31 від 23.04.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю документу про право власності на нерухоме майно, а також відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 та в установленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у строк встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України, а також звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак отримав відмову у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю державної реєстрації на вище вказане майно.

Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з довідки КП «Немирівське БТІ» №208 від 22.04.2024 по даним архіву станом на 01.01.2013 на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстровано.

З виписки з погосподарської книги №4270 від 29.04.2024 за 1991-1995 р.р., виданої виконкомом Немирівської міської ради, головою двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Всього мешканців у будинку -1особа.

З матеріалів справи слідує, що підтвердженням належності будинку за адресою: АДРЕСА_1 спадкодавцю ОСОБА_2 є лише записи в погосподарській книзі.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , встановлено, що будинок побудований в 1980 р.

На час побудови вищевказаного будинку питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і передбачала державну реєстрацію будинків та домоволодінь виключно у містах і селищах міського типу. Такою реєстрацією займались відповідні БТІ при виконавчих комітетах або селищних радах. Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна у містах, селищах міського типу та селах відповідними БТІ введена правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими Держжитлокомунгоспом України 13 грудня 1995 року.

Зазначені нормативні акти хоча і передбачали державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952 IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.

На час виникнення у ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, діяли норми, які не пов`язували набуття права власності на нерухоме майно в сільській місцевості з державною реєстрацією цих прав у відповідних БТІ (бюро технічної інвентаризації).

Отже, за життя ОСОБА_2 належав житловий будинок, який після його смерті був успадкований ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його спадкоємцем є ОСОБА_1 , який спадщину прийняв, подавши в установленому законодавством порядку і строк заяву про прийняття спадщини. Спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , як встановлено судом, належав спадкодавцю ОСОБА_2 , однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості за обставин незалежних від його волі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справі про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216,1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 13, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 66, 3 кв.м., житловою 34,9 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами: літня кухня Б, сарай-б, сарай В, вбиральня У, огорожа 1-2, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Т. Є. Войницька