Справа № 352/1365/23
Провадження № 22-ц/4808/1291/24
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

секретаря Кузнєцова В.В.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва О. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва Олега Богдановича на заочне рішення Тисменицького районного суду від 23 липня 2024 року, постановлене в складі судді Хоминець М.М. в м. Тисмениця, повний текст постанови складено 25 липня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.02.2023 о 15:40 год на АДРЕСА_1 на перехресті нерівнозначних доріг відповідач, керуючи автомобілем Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування страховик виплатив йому страхове відшкодування в розмірі 140000 грн. Згідно з ремонтної калькуляції № 06-Д/12/66 від 21.02.2023 та калькуляції про вартість матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 228373,22 грн. Тому відповідач згідно ст. 1194 ЦК України має відшкодувати позивачу 88373,22 грн завданої матеріальної шкоди (228373,22 140000). Своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачу також моральну шкоду, що полягає у фізичному болю, якого позивач зазнав у зв`язку з отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями (струс головного мозку, забійні рани м`яких тканин лобної ділянки голови), в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача та з пошкодженням майна, порушенням звичайного ритму життя. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 20 000,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 88 373 грн матеріальної шкоди, заподіяну внаслідок ДТП, та 20 000 грн моральної шкоди й судові витрати.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 23 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 3200 (три тисячі двісті) грн відшкодування матеріальної шкоди, 16000 (шістнадцять тисяч) грн відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, та 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн судових витрат, а всього 22040 (двадцять дві тисячі сорок) грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 1063 (одна тисяча шістдесят три) грн 47 коп. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Іванів О. Б. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову в повному розмірі, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що отриманих коштів страхового відшкодування у розмірі 140 000 грн недостатньо для відшкодування шкоди, завданої з вини відповідача. Згідно із даних ремонтної калькуляції N06-Д/12/66 від 21.02.2023р. та Калькуляції 06-Д/12/66 про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу «Hyundai Elantra» р.н. НОМЕР_3 СК «Альфа-Гарант» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 228373,22 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складає 0,5104. Відтак, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням фізичного. зносу, яка підлягає виплаті страховиком, становить 135653,45грн. Ця вартість визначена сумою: вартості ремонтно-відновлювальних робіт (28207 грн) + вартість необхідних для ремонту матеріалів (18505,22грн) + вартість складових, що підлягають заміні, яка зменшена на коефіціент фізичного зносу (88941,23грн (181661 Х (1-0,5104)). 3 вирахуванням франшизи в розмірі 3200 грн СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування у сумі 140000,00 грн - в межах ліміту відповідальності страховика. Внаслідок винних дій Відповідача згідно ремонтної калькуляції N06-Д/12/66 від 21.02.2023р. та Калькуляції 06-Д/12/66 про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу «Hyundai Elantra», p.H. НОМЕР_4 , які здійснені СК «Альфа-Гарант» в часі визначення розміру страхового відшкодування - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 228373,22 грн. Ця сума є фактичним розміром завданої шкоди. Також, із наданого суду рахунку N°02/09 від 27.1 1.2023року ФОП ОСОБА_4 вбачається, що вартість ремонту транспортного засобу «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_4 становить 231038,00 грн, що майже відповідає вартості відновлювального ремонту цього автомобіля, визначеній СК «Альфа-Гарант» (228373,22 грн). Тобто, суду надано всі належні і допустимі докази тих обставин, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_3 становить не менше суми, яка визначена СК «Альфа-Гарант» - 228373,22 грн. СК «Альфа-Гарант» виплатила страхове відшкодування в розмірі 140000,00 грн. Тому із вирахуванням суми страхового відшкодування невідшкодованою залишається сума 88373,22 грн (228373,22 - 140000,00), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Іванів О. Б. доводи апеляційної скарги підтримали, просять задовольнити подану ним скаргу.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилась в судове засідання, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. (перевірити)

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданої стороною позивача ремонтної калькуляції від 21.02.2023 вартість ремонту автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 228373,22 грн, вартість ремонту з урахуванням фізичного зносу 0,51 становить 135653,45 грн. Відповідно до наданої стороною консультації про вартість матеріального збитку, завданого вказаному транспортному засобу станом на 21.02.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівною вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, що становить 135 653,45 грн з урахуванням ПДВ. Таким чином, суд установив, що розмір матеріального збитку внаслідок ДТП, яка є предметом розгляду в цій справі, становить 143 200 грн, з яких позивач отримав 140000 грн страхового відшкодування. Виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, керуючись принципом співмірності, з урахуванням характеру вчиненого адміністративного правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань позивача, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 16000 грн.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 08.02.2023 о 15:40 год на АДРЕСА_1 на перехресті нерівнозначних доріг відповідач, керуючи автомобілем Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини визнаються сторонами, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому не підлягають доказуванню.

Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджена постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2023, яка набрала законної сили 28.03.2023 (а.с.16).

Унаслідок ДТП автомобіль Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , а належним володільцем є позивач, зазнав механічних пошкоджень (а.с.28).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована третьою особою ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212032594 від 15.11.2022, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн, розмір франшизи 3200 грн (а.с.24).

Офіційний звіт про оцінку матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, не складався. Страховик відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» уклав із власником транспортного засобу ОСОБА_3 угоду про розмір страхового відшкодування від 19.05.2023 у порядку п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з цієї угоди (а.с.110), сторони досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 08.02.2023, становить 143200 грн; сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка становить 3200 грн, у розмірі 140000 грн.

На підставі укладеної угоди страховик виплатив потерпілому 140000 грн страхового відшкодування.

Згідно наданої стороною позивача ремонтної калькуляції від 21.02.2023 вартість ремонту автомобіля Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 228 373,22 грн, вартість ремонту з урахуванням фізичного зносу 0,51 становить 135 653,45 грн (а.с.20-22).

Відповідно до наданої стороною консультації про вартість матеріального збитку, завданого вказаному транспортному засобу, станом на 21.02.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівною вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, що становить 135 653,45 грн з урахуванням ПДВ (а.с.23).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

19 липня 2021 року Верховним Судому складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у прийнятій постанові по справі №206/3219/15-ц зроблено наступні правові висновки: статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розмірам шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Встановлено, що згідно протоколу огляду транспортного засобу від 17 лютого 2023 року Hyundai Elantra реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав значні пошкодження, серед яких: облицювання переднього бамперу(розлом), адсорбер переднього бамперу (розлом), капот (деформація), вітрове скло (розбите) диски колеса(деформовані), шина пл колеса(розбита), верхня завіса дверки (деформація) та ін(а.с.18-20).

Згідно з ремонтною калькуляцією від 21 лютого 2023 року загальна вартість ремонту автомобіля позивача складає 228 373, 22 грн(а.с.20-22).

3гідно полісу стархового відшкодування ОСОБА_2 , застрахованого в ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхова сума відшкодування 160 000 грн (а.с.24).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 уклади угоду про розмір страхового відшкодування від 19.05.2023, відповідно до умов якої сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 08.02.2023, становить 143200 грн; сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка становить 3200 грн, у розмірі 140 000 грн, яку виплачено ОСОБА_1 ..

Однак судом першої інстанції не було враховано, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування у розмірі 140 000, то з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 88 373,22 грн (228 373, 22 грн- 140 000 грн) .

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16, від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин ураховується при визначенні матеріального збитку, який відшкодовується страховиком. Натомість при визначенні розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з винної особи, ураховується принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, зокрема відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (статті 1192, 1194 ЦК України).

Враховуючи, що відповідачем не подані докази на спростування понесених витрат ОСОБА_1 , підлягає стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 88 373,22 грн (вісімдесять вісім тисяч триста сімдесять три гривні 20 копійок) у відшкодування матеріальної шкоди.

Встановивши, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки автомобіля Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 суд першої інстанції зробив правильний висновок, що це є підставою для відшкодування моральної шкоди, так як з вини відповідача, у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивач переніс переживання, зазнав незручностей, змінився у сторону погіршення спосіб його життя.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Встановивши, що позивачу заподіяна моральна шкода з вини відповідача, суд першої інстанції, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 16 000 грн.

Розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 16 000 грн сторонами не оскаржується. Тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди без зміни.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) викладено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позов до суду першої інстанції позивач також просив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї справи надано засвідчену копію договору про надання правових послуг адвокатом від 26.02.2023 (а.с.34), оригінал квитанції від 14.06.2023 (а.с.35), розрахунок послуг (а.с.36).

Враховуючи положення пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу та покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наданих ОСОБА_1 доказів понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та відсутності від ОСОБА_2 клопотання щодо зменшення їх розміру, то колегія суддів з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи приходить до висновку про стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду у розмірі 14 000 грн.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 684грн.

Ціна позову в даній справі становить 108 373,22 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн* 250 = 671 000 грн).

Відтак, ця справа є незначної складності, ціна позову у справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва Олега Богдановича задовольнити частково. Заочне рішення Тисменицького районного суду від 23 липня 2024 року в частині відшкодування майнової шкоди та витрат на правничу допомогу скасувати й ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 88 373,22 грн (вісімдесять вісім тисяч триста сімдесять три гривні двадцять дві копійки) у відшкодування матеріальної шкоди та 14 000 грн понесених витрат за надання правничої допомоги адвокатом.

В іншій частині оскаржуваного рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її пийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2024 року.

Судді: В.Д. Фединяк

І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук