ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/664/23Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/202/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 951/664/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Крамара Володимира Петровича на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року, ухваленого суддею Гриновець О.Б., повний текст якого складено 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання , -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2023 року ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог посилалась на те, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 22.07.2016 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час дочка ОСОБА_5 є повнолітньою та навчається в університеті ВСБ Меріто в м.Торунь Республіки Польща на 1 курсі за спеціальністю «Психологія» та повністю знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, є працездатною особою й має постійний дохід.

На підставі вищенаведеного просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8328 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви та на період навчання до 1.07.2027.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 /чотири тисячі/ грн. щомісячно, з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 8.08.2023 і до закінчення навчання, а саме до 01.07.2027.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 515 гривень 66 коп судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають істотне значення для справи, а саме не врахував, що старша донька навчається в Польщі, розмір вартості навчання за 5 років становить 28568 злотих, що становить 492,55 злотих в місяць.

Відповідно до договору оренди жилого приміщення розмір орендної плати становить 1 200,00 злотих на місяць та орендарі сплачують фіксовану плату за комунальні послуги та вивезення сміття в розмірі 300,00 злотих на місяць.

Отже, фактично розмір витрат на навчання, проживання та харчування доньки становить 1852 злотих в місяць, що еквівалентно 16656,57 грн щомісячно, половина з цих коштів становить 8328 грн. Самостійно сплачувати вказану суму не має можливості, оскільки в неї на утриманні є ще одна спільна із відповідачем донька.

Також мотивує тим, що наявність у ОСОБА_2 матері пенсійного віку, не є беззаперечним доказом того, що він самостійно здійснює щодо неї утримання, що виключає в нього наявність фінансових можливостей здійснення утримання своїх дітей. Відповідач є працездатним чоловіком, а тому, у нього відсутні перешкоди для працевлаштування, а утримання власних дітей повинно бути для нього пріоритетним.

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на період навчання доньки ОСОБА_1 в сумі 4000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу надавати утримання у зазначеній сумі повнолітній доньці, яка продовжує навчання та потребує допомоги батька. Суд вважав, що позивачкою не надано будь-яких відомостей щодо доходів відповідача та доказів на підтвердження фінансової спроможності сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі 8328 грн.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, що стверджується копією рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 22.07.2016 р.

Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

Згідно з рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 24.05.2016 з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 16.03.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 33, 34).

08.12.2018 ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією скороченого витягу із свідоцтва про одруження USC/OS/2 AD 8637120 від 8.12.2018 (а.с. 37, 38).

Із копії довідки про зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб Козівської селищної ради Тернопільської області № 392/3-16 від 18.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а.с. 29).

Із копій довідок про неотримання аліментів, виданих Бережанським відділом державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 2634 від 13.07.2023 та № 3125 від 14.07.2023, видно, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 1.01.2023 по 1.07.2023 й з 1.01.2023 по 30.06.2023 (а.с. 30, 32).

Донька ОСОБА_3 є студенткою першого уніфікованої магістратури за спеціальністю «психологія» в університеті ВСБ Меріто в м. Торунь філії в м. Лодзь, навчається за угодою п`ять років.

Згідно з довідки, виданої університетом ВСБ Меріто в м. Торунь філії в м. Лодзь № Z 103/23 від 24.05.2023, зазначено, що ОСОБА_10 , номер залікової книжки: НОМЕР_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Козова, у 2022/23 навчальному році є студенткою 1 курсу уніфікованої магістратури за спеціальністю «психологія» в університеті ВСБ Меріто в м. Торунь, внесений до реєстру недержавних університетів під номером 148, який веде міністр, відповідальний за вищу освіту. Термін навчання в уніфікованій магістратурі 5 років /а.с. 26/.

Відповідно до копії угоди на надання освітніх послуг для студентів вищої освіти вищої банківської школи (WSB) в Торуні, укладеної між університетом WSB у Торуні з зареєстрованим офісом у АДРЕСА_2 , внесеним під пунктом 148 до реєстру недержавних університетів, який веде міністр, відповідальний за вищу освіту та ОСОБА_11 , номер PESEL 3, плата за 5 років вибраного навчання складає 28 568 злотих, що становить 492,55 злотих щомісячно (а.с. 21-23).

Згідно з угодою оренди частини житлового приміщення, укладеного 24.09.2022 в Лодзі між паном ОСОБА_12 , номер НОМЕР_2 , панею ОСОБА_13 , номер НОМЕР_3 , надалі іменовані орендодавці та панею ОСОБА_14 , номер НОМЕР_4 , паном ОСОБА_15 , номер НОМЕР_5 , надалі іменовані орендарі вбачається, що сторони спільно домовилися про розмір орендної плати 1 200,00 злотих на місяць та окрім орендної плати, орендарі повинні будуть сплачувати фіксовану плату за комунальні послуги та вивезення сміття в розмірі 300,00 злотих на місяць (а.с. 16-18).

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, є працездатною особою, має постійний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка потребує такої допомоги на період навчання. У зв`язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на час навчання доньки в сумі 8328 грн щомісячно з дня подання позовної заяви на період навчання до 01.07.2027 року.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже, аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При цьому, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Матеріалами справи підтверджено, що донька сторін ОСОБА_3 є студенткою першого курсу уніфікованої магістратури в університеті ВСБ Меріто в м. Торунь філії в м. Лодзь та потребує системних фінансових витрат на протязі всього навчання. Потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечними, необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про встановлення розміру аліментів в розмірі 4000 грн. щомісячно з моменту пред`явлення позову до закінчення навчання, до 01.07.2027 року, врахувавши при цьому вимоги ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я, матеріальне становище сторін по справі та можливість відповідача саме в такому розмірі надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Відповідач у судовому засіданні частково визнав позов та згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, оскільки сплачує аліменти ще на другу доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є неповнолітньою.

Також судом встановлено, що відповідач не працює, отримує мінливий дохід.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в сумі 4000 грн. щомісячно, відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що самостійно сплачувати 8328 грн за навчання доньки та оренду в Польщі вона не має можливості, оскільки в неї на утриманні є ще одна донька, не приймаються до уваги, оскільки суд першої інстанції правильно врахував відсутність доказів достатнього заробітку відповідача для стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, що є значно більшим мінімального рекомендованого розміру, визначеного ч.2 ст. 182 СК України.

Аргументи позивачки про те, що відповідач є працездатним чоловіком та у нього відсутні перешкоди для працевлаштування не заслуговують на увагу, оскільки вони не можуть вважатись беззаперечним доказом можливості відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, що просить позивач.

Інші докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування судового рішення із мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а апеляційна скарга залишена без задоволення, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 15 лютого 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома