Справа № 212/8625/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чорного І.Я., за участі секретаря судового засідання Майданик М.Є. розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Покровської районної в місті Кривому Розі Ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.07.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від спільного шлюбу у сторін народились спільні діти ОСОБА_3 син, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останніх декількох років стосунки у позивача з відповідачем не складаються, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Як зазначає позивач, з відповідачем після укладення шлюбу вони фактично прожили майже тринадцять років. Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони не знайшли порозуміння щодо поглядів не сімейне життя, обов`язків подружжя та ведення спільного господарства.

Також позивачем заявлено вимогу про встановлення місця проживання дітей разом із матір`ю, оскільки вона весь час після припинення стосунків з чоловіком проживає з дітьми та повністю утримує дітей, займається їх вихованням. Зазначає, що діти є маленькими, їм лише 13 і 4 роки, вони потребують належного догляду, уваги. Фактично позивач сама займається вихованням сина і доньки, постійно проводить з ними час, знає всі їх потреби, займається їхнім здоров`ям. В даний час, враховуючи ситуацію в країні, ОСОБА_1 допомагають її батьки у вихованні дітей, вони також піклуються за них і позивач періодично проживає також разом з ними. Весь свій вільний час поза межами роботи, ОСОБА_1 проводить разом з дітьми, діти забезпечені усім необхідним для дозвілля та онлайн навчання. ОСОБА_1 вказує, що завжди відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю дітей у навчанні, на відміну від чоловіка, який разом з дітьми не проживає і починаючи з першого класу навчанням дітей не цікавився, батьківські збори ніколи не відвідував, з класним керівником зв`язок взагалі не підтримує. Вважає, що проживання сина та доньки разом з нею відповідає їх інтересам, має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі, адже більшість часу він працює. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомляє, щоне чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача та його батьків із сином та донькою. З огляду на вищевказане, вважає, що слід визначити місце проживання сина та доньки з нею, оскільки це буде найкраще для них.

Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання, залучено до участі у справі третю особу.

21 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі Ради у судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Крім того представник третьої особи просив врахувати поданий до суду висновок № 937 від 16.10.2024 року.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 181, що підтверджується долученою до позову копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

Подружжя від шлюбу має спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 30 серпня 2011 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) 19 березня 2020 року. Батьками обох дітей зазначено - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/009628225 від 12.08.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/009446232 від 07.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/009445862 від 07.08.2024 року року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом, з дослідженого акту від 12.08.2024 року за підписом мешканців будинку АДРЕСА_3 , підтвердженого майстром ТОВ «УЮТ-2011», ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які мешкають там без реєстрації разом з матір`ю, з 23 червня 2024 року по теперішній час.

Крім того, у висновку про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 № 937 затвердженого рішенням виконкому районної в місті ради від 16.10.2024 року виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження... є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.3, та ч.4ст.56 СК України.

Статтями 105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, та їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч.1ст.161СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли годи щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, де вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09).

Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), ( заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Згідно ст. 141 СК України мати ,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Місцем проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що діти матеріально забезпечені, вихованням дітей займається мати, і обставин на підтвердження іншого судом не встановлено, виходячи насамперед з інтересів дітей, суд, дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей є обґрунтованим і підлягає задоволенню з зазначених вище підстав.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 968,96 грн. та наполягала на стягненні судових витрат з Відповідача.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей, ст. ст. 110, 112-114, 141, 153, 157, 160 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 247, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Покровської районної в місті Кривому Розі Ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 181 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 прізвище залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень дев`яносто шість копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради, , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 2.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя: І. Я. Чорний