ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8332/24 Справа № 210/1314/24 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Щербань Віктор Сергійович на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року, ухваленого суддею Скотарем Р.Є. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 17 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У березні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн та витрати сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.08.2023 у справі №211/3789/23 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судом у справі №211/3789/23 встановлено, що 14 червня 2023 року о 18 год. 40 хв. По вул. Дніпровське шосе, 24 у місті Кривий Ріг Мамедлі ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував зміни дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Kodiaq» д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України.

Також зазначив, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_3 ), підтвердженням чому є поліс №ЕР-215164368 (строк дії полісу з 06.02.2023 по 05.02.2024).

Власник транспортного засобу марки «Skoda Kodiaq» д.н.з. НОМЕР_2 (постраждав у вказаному ДТП 14 червня 2023 року) ТОВ «Техіндустрія» 19.07.2023 звернулося до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування.

Згідно зі страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» №1658/01/50/2023/1 від 13.12.2023 сума виплаченого страхового відшкодування ТОВ «Техіндустрія» склала 160 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями АТ «Райффайзен Банк» №4263 від 13.12.2023, №4269 від 14.12.2023, №4280 від 15.12.2023, №4291 від 18.12.2023, №4305 від 19.12.2023, №4320 від 20.12.2023.

Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС України №31/20759-20320-2023 від 13.09.2023 на запит ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» автомобіль «Mercedes- Benz Sprinter» (VIN НОМЕР_3 ) відноситься до категорії вантажних транспортних засобів та підлягає проходженню обов`язковому технічному контролю за процедурою, встановленою Порядком проведення обов`язкового технічного контролю, затвердженого Кабінетом Міністрів України №137 від 30.01.2012.

Відповідно до відомостей, які містяться у загальнодержавній базі результатів обов`язкового технічного контролю, вищезазначений транспортний засіб востаннє проходив обов`язковий технічний контроль 09.11.2019 (термін дії протоколу перевірки технічного стану ТЗ до 09.11.2021).

Таким чином ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» має право подати регресний позов до ОСОБА_1 на підставі п. б),г), п.п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн (сто шістдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто зМамедлі ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 о., будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника Щербаня В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката Щербаня В.С. у розмірі 16 250 грн.

При цьому, представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнює не проходження транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 обов`язкового технічного контролю та причинно-наслідковий зв`язок ДТП з невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Вказує, що проходження обов`язкового технічного контролю не є одним і тим же, що і невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Зазначає, що технічний стан та обладнання транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 на предмет його відповідності вимогам ПДР України, у встановленому порядку та причинно-наслідковий зв`язок з ДТП від 14.06.2023 не перевірялися.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме не повідомив сторону відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 17 червня 2024 року, чим позбавив відповідача права на участь у розгляді справі. Вказує, що у відзиві на позов сторона відповідача зазначала, що усі документи на підтвердження судових витрат відповідача на правничу допомогу адвоката Щербаня В.С. будуть надані суду на останнє судове засідання по суті розгляду справи, однак через неналежне повідомлення відповідача, останній був позбавлений можливості надати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, тому сторона відповідача вимушена заявляти до стягнення та надавати відповідні докази на стадії апеляційного провадження.

Також представник відповідача вважає, що суд безпідставно присудив до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, адже їх розмір є необґрунтованим, оскільки сам позов є безпідставним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача Щербаня В.М. підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові, з огляду на таке.

Судом встановлено, що14 червня 2023 року, о 18-40 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ-SPRINTER 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кривому Розі по вул. Дніпровське шосе, біля будинку №24, був не уважний, не врахував зміни дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості для руху, рухався зі швидкістю 80 км/год, з перевищеною швидкістю, яка дозволена у місті, при виникненні перешкоди, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки, виїхавши на смугу зустрічного руху, та скоїв зіткнення з автомобілем марки SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальним збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3б, 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2023 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначеною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с. 3).

Судом встановлено, що автомобіль винуватця ДТП ОСОБА_1 (станом на день ДТП 14.06.2023 року) був застрахованим полісом обов`язкового страхування, що підтверджується полісом № ЕР-215164368, укладеним з ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН», строк дії з 06.02.2023 року по 05.02.2024 року (а.с. 5).

19.07.2023 року власник транспортного засобу SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_2 - ТОВ «Техіндустрія» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» із заявою про страхове відшкодування (а.с.4 зворот).

Як вбачається зі страхового акту №1658/01/50/2023/1 від 13.12.2023 року ОСОБА_7 , шкода заподіяна майну ТОВ «Техіндустрія» - транспортний засіб SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_2 складає: матеріальний збиток з врахуванням Ез 258 992,36 грн, сума страхового відшкодування до виплати - 160 000,00 грн (а.с.8 зворот).

Згідно платіжних інструкцій ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь ТОВ «Техіндустрія» здійснило перекази страхового відшкодування на загальну суму 160 000,00 грн (а.с.7-8).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС №01-23-7019 від 04.10.2023 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» автомобіль «Mercedes- Benz Sprinter» (VIN НОМЕР_3 ) відноситься до категорії вантажних транспортних засобів та підлягає проходженню обов`язковому технічному контролю за процедурою, встановленою Порядком проведення обов`язкового технічного контролю, затвердженого Кабінетом Міністрів України №137 від 30.01.2012.

Відповідно до відомостей, які містяться у загальнодержавній базі результатів обов`язкового технічного контролю, вищезазначений транспортний засіб востаннє проходив обов`язковий технічний контроль 09.11.2019 року, термін дії протоколу перевірки технічного стану ТЗ до 09.11.2021 року (а.с.9).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» виходив з того, що після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 160 000,00 грн, відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та погоджується з доводами представника відповідача Щербаня В.С. , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом «г» пункту 38.1.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу,який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Тобто, умовою виникнення права на регресний позов на підставі підпункту «г» пункту 38.1.1 ст.38 Закону, статті 1191 ЦК України визначено настання двох обставин: виплата страховою компанією страхового відшкодування потерпілій особі та визначення дорожньо-транспортної пригоди в установленому законом порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, якими позивач обґрунтовує вищевказані обставини, є постанова Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.08.2023 у справі №211/3789/23, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигяді штрафу, а також на те, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .о. відноситься до категорії вантажних транспортних засобів та підлягає проходженню обов`язковому технічному контролю, однак на час ДТП 14 червня 2023 року автомобіль не пройшов обов`язкового технічного контролю, передбаченого нормативними актами, термін дії протоколу перевірки технічного стану зазначеного автомобіля закінчився 09.11.2021 року.

Постанова Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.08.2023 у справі №211/3789/23 не містить посилання на п.31.4 ПДР України, яким встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам. Також у постанові не зазначено, які технічні несправності мав транспортний засіб. Відповідач не притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП (керування водієм транспортним засобом, що має несправності, у тому числі, рульового керування, чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.08.2023 у справі №211/3789/23 встановлено факт дорожньо транспортної пригоди, вину відповідача у її вчиненні.

Не проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, не підтверджує факт технічної несправності транспортного засобу, яким керував відповідач, у момент ДТП.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші належні докази, якими було б установлено технічну несправність автомобіля відповідача на момент ДТП (висновок експерта, акт технічного огляду ТЗ тощо). Ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, на вирішення якої було б поставлено питання про те, які несправності, виходячи з вимог ПДР до технічного стану, мав транспортний засіб, яке значення мали несправності у виникненні ДТП тощо.

Позивачем не надано належних доказів, які б були достатніми для підтвердження обставин, зазначених у пп.38.1.1 «г» ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 о., визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції належним чином не встановив обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення, яке підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно здійснюється й розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача Щербань В.С. просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката Щербаня В.С. у розмірі 16 250 грн.

В апеляційній скарзі зазначено, що задля захисту своїх прав ОСОБА_1 о. був змушений звернутися за правничою допомогою до адвоката Щербаня В.С., внаслідок чого поніс витрати на правничу допомогу. Згіідно договору №975 від 11.03.2024 року, акту №1 виконаних робіт у судовому порядку та відповідної квитанції скаржник сплатив адвокату 16 250,00 грн. Окрім того, в апеляційні скарзі адвокат посилається на те, що у відзиві на позовну заяву стороною відповідача зазначалося про те, що усі документи на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу будуть надані суду в останньому судовому засіданні по суті розгляду справи. Однак через неналежне повідомлення відповідача і його представника про судове засідання, яке відбулося 17 червня 2024 року сторона відповідача не змогла подати докази на підтвердження судових витрат на правничу допомогу адвоката, тому ці докази подані на стадії апеляційного провадження.

Згідно із статтею 133 УПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 цього Кодексу).

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137ЦПК України).

Водночас, за приписами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині другій статті 141 ЦПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

До апеляційної скарги представником відповідача додано наступні докази: Договір про надання правничої допомоги №975 від 11.03.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Щербанєм В.С.; Акт №1 виконаних робіт у судовому порядку за Договором №975 від 15.07.2024, відповідно, якому надані адвокатом юридичні послуги в суді першої і апеляційної інстанції складають 16 250,00 грн., в якому наведені виконані адвокатом роботи, зазначено витрачений час та вартість наданої послуги; Платіжну інструкцію про сплату ОСОБА_1 о. Щербаню Віктору грошових коштів за договором про надання правничої допомоги на суму 16 250,00 грн.; Ордер на надання правничої допомоги в судах першої і апеляційної інстанцій від 18 березня 2024 року Серії АЕ №1266463; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДП №5237 (а.с.38-44).

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН», будучи обізнаним про наявність апеляційної скарги, дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, відзиву на апеляційну скаргу не подав, заяв/ або клопотань про зменшення розміру судових витрат також не подано.

Колегія суддів, керуючись нормами ч.4 ст.137 ЦПК України, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, беручи до уваги відсутність клопотання сторони позивача про зменшення судових витрат на професійну правову допомогу, виходячи з доведеності належними та допустимими доказами понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, вважає за можливе стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_1 о., понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 16 250, 00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Щербань Віктор Сергійович задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», заявлених до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 16 250,00 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: