Справа № 199/7493/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах на дитину,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, ознайомившись із матеріалами якого, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд частково саме звільнити його на підставі ст.197 СК України від сплати аліментів на спільну дитину сторін за певний період та на певну суму. Позов мотивований незгодою позивача із розрахунком заборгованості, здійсненим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №58489109 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на рішення того ж суду від 03 березня 2016 року по цивільній справі №202/460/16-ц. При цьому позивач посилається на те, що у розрахунку заборгованості державним виконавче не враховано період та суми добровільно, до пред`явлення виконавчого листа суду до примусового виконання, сплачених позивачем аліментів, припинення за законом індексації аліментів у твердій грошовій суми у 2023 році. Тобто фактично позивач оскаржує правильність здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліменти, не визнаючи частину нарахованої заборгованості.

За змістом норми ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі лише за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст.186 ч.1 п.1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 2 ст.186 ЦПК України визначено, що про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Такими обставинами можуть бути, зокрема, майновий чи сімейний стан платника аліментів, проживання дитини із платником, а не стягувачем аліментів, виключення запису про батьківство платника аліментів щодо дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Такі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі №201/2707/21, від 18 травня 2023 року по справі №519/970/21, від 17 квітня 2024 року по справі №750/10188/20, від 12 червня 2024 року по справі №742/3439/22.

Таким чином з викладеного слідує, що звільнення від сплати заборгованості за аліментами можливе за умови наявності певних обставин, що мають істотне значення, та правильності розрахунку заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів, оскільки платник аліментів звільняється від сплати заборгованості не у зв`язку із недоліками розрахунку заборгованості державного виконавця, а у зв`язку із наявністю обставини, які є поважними причинами несплати аліментів.

Положеннями ст.195 ч.3 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст.71 ч.8 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.74 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згаданий вище порядок, визначений законом, встановлено Розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), нормами ст.ст.447, 448 якого встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості за аліментами може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судових рішень у цивільних справах. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №201/10328/16-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №201/10329/16-ц, а також у постанові постанова Верховного суду від 13 січня 2021 року по справі №2-751/2007.

Боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення. Питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконання судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця. З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що даний спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження. Наведений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року по справі №464/6206/18.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року в справі №125/2525/18.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, спираючись на наведені норми законодавства та правові висновки суду касаційної інстанції, враховуючи, що позивачем не наведено в позові причин та підстав, які є поважними саме для несплати ним призначених судом аліментів (причин та підстав, що об`єктивно унеможливи виконання ним свого батьківського обов`язку сплати аліментів на дитину тощо), тобто обставин, які є підставою для застосування положень ч.2 ст.197 СК України, на норми якої позивач посилається у позові, натомість зі змісту обґрунтування позовних вимог слідує, що позивач не згоден і намагається оскаржити саме правильність розрахунку державного виконавця щодо розміру заборгованості за аліментами, приходжу до висновку, що за викладених обставин правовідносин законом для позивача, як боржника за виконавчим провадженням, визначений єдиний порядок оскарження здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами у формі скарги на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця, яка подається в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України, до суду, який розглянув цивільну справу про стягнення аліментів як суд першої інстанції та видав виконавчий лист на примусове виконання свого рішення. Натомість, боржник за виконавчим провадження фактично звернувся до суду із позовом про часткове звільнення від заборгованості за аліментами, а тому необхідно відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за такими позовом на підставі ст.186 ч.1 п.1 ЦПК України.

Відповідно до ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 968,96 гривень, однак даною ухвалою судді відмовлено у відкритті провадження у справі, що за змістом норм Закону України «Про судовий збір» зумовлює виникнення у позивача права на повернення сплаченого ним судового збору в повному обсязі, приходжу до висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у вищевказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.195, 197 СК України, ст.ст.71, 74 Закону України «Про виконавче провадження`ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.133, 186, 187, 258-261, 353-355, Розділом VII ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах на дитину, відмовити.

Повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений при подачі до суду позовної заяви, у відкритті провадження у справі за якою відмовлено цією ухвалою, судовий збір в розмірі 968,96 гривень, перерахований згідно квитанції про сплату №5156-5731-9604-9721 від 23 вересня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко