Справа №303/2850/24
2/303/487/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Мукачівської міської ради про визнання права власності на частку житлового будинку за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визнання права власності на частку житлового будинку за набувальною давністю.

Позов мотивований тим, що будинок АДРЕСА_1 на праві часткової приватної власності зареєстрований за ОСОБА_3 у розмірі частки та за ОСОБА_1 у розмірі частки. У свою чергу, ОСОБА_3 померла у 2012 році, після смерті якої відкрилася спадщина, однак спадкоємці відсутні. В той час ОСОБА_1 відкрито, безперервно та добросовісно володіла даним нерухомим майном, оскільки була зареєстрована та постійно проживала в цілому будинку, користувалася всіма кімнатами та прилеглими будівлями та спорудами, несла витрати по його утриманню, сплачувала комунальні витрати, земельний податок та несла тягар утримання всього будинку.

Таким чином, представник позивача просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на частку у праві власності на вищевказаний будинок.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просить суд позов задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача Мукачівської міської ради Стасів Н.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мукачівської міської ради, у задоволенні позову просить суд відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву та оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 24.11.1998 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, 13).

Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.04.1950 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 15).

Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 18.04.2009 року, повторне Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 27.09.1957 року, посвідка про народження серії НОМЕР_5 від 10.09.1948 року, Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_6 від 04.12.1948 року, Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_7 від 12.09.1959 року, Архівну довідку №Г-3/01-12 від 10.01.2024 року, Інвентаризаційну справу №1198/1244, Акт приймання індивідуального домоволодіння, Дозвіл на виробництво будівельних робіт №272 від 01.09.1960 року, Витяг із протокола, суд не бере до розгляду, оскільки вони не стосуються предмета доказування (а.с. 16-20, 22-33).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24742421 від 10.12.2009 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №370141896 від 18.03.2024 року, частка житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 , а частки будинку за ОСОБА_1 (а.с. 34, 49, 50, 53-55, 54).

Із відповіді КП ММБТІ та ЕО на запит за №7/01-18-/4//155-24 від 09.01.2024 року вбачається, що АДРЕСА_3 на підставі рішення №45 МВК від 17.03.2016 року (а.с. 43).

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , реєстраційний номер 426/2012 Панда Пірошка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 45).

Із Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75180402 від 19.12.2023 року та Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №75180381 від 19.12.2023 року) вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 47, 48).

Відповідно до Довідки ТОВ «Управляюча компанія «Навібуд» №02756 від 16.12.2023 року, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с. 51).

Із Експертного висновку №056/35-d/2 від 22.05.2024 року вбачається, що записи особового імені PIROSKA/ПІРОШКА (свідоцтво про смерть, переклад з угорської мови українською мовою, записи угорською мовою Panda Piroska, українською мовою ОСОБА_6 ) і ПРАСКОВЬЯ (свідоцтво про право на спадщину за законом, запис російською мовою ОСОБА_3 ) у документах, є ідентичними (а.с. 127).

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

За змістом ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Так, стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

За роз`ясненнями п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК).

За змістом ст.344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст.344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня її смерті і по теперішній час, тобто понад 10 років, добросовісно, безперервно та відкрито володіє часткою у будинку, яка належала померлій

ОСОБА_12 огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 334, 344 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 81, 211, 228, 258 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , право власності за набувальною давністю на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із Мукачівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4 426 (чотири тисячі чотириста двадцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мукачівська міська рада Закарпатської області, , місце знаходження: м.Мукачево, пл.О.Духновича, 2, Закарпатська область.

Повний текст рішення складено 29.10.2024 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір