Справа № 747/486/24
Провадження № 2/747/176/24
РІШЕННЯ

іменем України

30.10.2024 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 43 556, 91 грн -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи позовні вимоги тим, що 31.10.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 86989914 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора і є належним і допустимим доказом укладення між сторонами правочину. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до умов договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату і на умовах, визначених Договором. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін.

31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2020 року продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. Також сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно з якорю строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1 розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання т а необхідності сторін. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 212 від 17.01.2023 до Договору Факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2028 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22 934, 73 грн.

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме - 28.11.2018 - 31.12.2022.

Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто право вимоги за кредитним договором № 86989914 від 31.10.2022 перейшло до ТОВ «Таліон плюс» 17.01.2023 відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 212. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Реєстр прав вимог № 212 від 17.03.2023 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка допомога» та відповідачем ОСОБА_1 31.10.2022.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 43 556, 91 грн.

17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором . Перелік боржників, підстави виникнення права грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.2 перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43 556, 91 грн. даний факт підтверджується Актом прийому - передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 17/07/2024. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви становить 43 556, 91 грн, з яких 8 439, 30 грн - заборгованість по кредиту, 35 117, 91 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 863989914 від 31.10.2022 року у розмірі 43 556, 91 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору - 2422, 40 грн т а витратами на професійну правничу допомогу - 6000 грн. 46162491 в розмірі 26 819, 00 грн, з яких 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 890 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 23 вересня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 30 жовтня 2024 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено судову повістку та матеріали. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

31 жовтня 2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 86989914 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора (а.с.14-22) 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до умов договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату і на умовах, визначених Договором (а.с.43-46) 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. (а.с.49) 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2020 року продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. Також сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. (а.с.50-53) 31 грудня 2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. (а.с.55) 23 лютого 2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. (а.с.58-61) 17 липня 2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.67-70).

Таким чином, на в ході розгляду справи на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що на момент укладення договору факторингу в 2018 році ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником ОСОБА_1 , тобто у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Суд вважає за необхідне вказати на те, що оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно боржника ОСОБА_1 у зобов`язанні не набуло, а тому таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договору факторингу від 23.02.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, в свою чергу, не могло передати таке право позивачу ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу від 17.07.2024. З урахуванням наведеного, суд вважає позивач ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від боржника ОСОБА_2 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 05.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі N 752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року N 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року N 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 31.10.2022, натомість, договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 23.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором № 863989914, укладеним 31.10.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу укладений між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018, до моменту виникнення у первісного кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним 31.10.2022, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за кредитним договором № 863989914, укладеним 31.10.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника ОСОБА_1 не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.

Доводи сторони позивача про те, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 863989914, укладеним 31.10.2022, був чинний на момент укладення позивачем договору факторингу, що викладені у позові, суд вважає необґрунтованими, оскільки додатковими угодами лише продовжувався строк дії договору факторингу, який укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 додатковою угодою не змінений, по своїй суті вона не є новим договором факторингу, і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до відповідача у даній справі за кредитним договором, який було укладено 31.10.2022. Суд вважає за необхідне зазначити, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, позивачем не доведено достатніми доказами те, що він є законним правонаступником стягувача за кредитним договором, та, відповідно, належним позивачем у даному спорі, а відтак підстави для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354 - 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко