Єдиний унікальний номер 341/1316/24
Номер провадження 2/341/495/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 листопада 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

УСТАНОВИВ

Представник Тараненко А. І. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі Товариство) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340 в розмірі 22275,0 грн та судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 22275,0 грн, з яких: 5775,0 грн сума заборгованості за тілом, 16500,0 грн сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 02 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 18.07.2024, яке відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 02.08.2024.

У судове засідання 02.08.2024 сторони не з`явились.

Представник позивача в позові, просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, розгляд справи відкладено через відсутність даних щодо повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи на 25.09.2024.

До суду 16.08.2024 повернулось рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу 01.08.2024 судової повістки щодо повідомлення про розгляд справи на 02.08.2024.

У судове засідання 25.09.2024 відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання судової повістки про час, дату і місце судового розгляду цієї справи. Оскільки, відсутні відомості про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання, розгляд справи відкладено на 11.10.2024.

У зв`язку з відрядженням судді 11.10.2024 розгляд справи відкладено на 29.10.2024 з повторним повідомленням сторін про розгляд справи.

15.10.2024 до суду повернулась судова повістка щодо повідомлення відповідача про розгляд справи 11.10.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

У чергове судове засідання 29.10.2024 відповідач не з`явився, хоча вважається повідомлений про розгляд справи. На адресу місця реєстрації відповідача надсилалась судова повістка-повідомлення щодо розгляду справи.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомлений. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судові засідання не прибував.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою суду від 29.10.2024 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

07.06.2023 між ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 укладено договір Кредитної лінії № 00-8291340 (далі Кредитний договір) (а. с. 20-23).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору сума Кредитного ліміту складає 5500,0 грн. Тип Кредиту Кредитна лінія.

Строк дії Кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 05.10.2023 або достроково (пункт 1.3).

Відповідно до пункту 1.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 27 червня 2023 року протягом дії Кредитної лінії, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.

Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.4).

Згідно з пунктом 1.4.1 Кредитного договору знижена процентна ставка становить 2,50 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1 даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування Кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.

Відповідно до пункту 1.4.2 Кредитного договору стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування Кредитом, починаючи з 21 дня користування Кредитом, по день повернення Кредиту.

Згідно з пунктом 1.4.3 Кредитного договору Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.1.4.2 Договору.

Пунктом 1.5 Кредитного договору установлено, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію в розмірі 5,0% від суми кредиту, що складає 275,0 грн.

Відповідно до пункту 1.7 Кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить 6941,67%.

Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору складає 22275,0 грн (пункт 1.8).

Строк дії цього Договору визначається з урахуванням того, що Договір набирає юридичної сили з дати підписання обома сторонами та діє до дати, визначеної цим Договором, а в частині виконання Сторонами прийнятих зобов`язань до їх повного виконання Позичальником, а саме: сплатою Кредитодавцю процентів за фактичний період користування Кредитом, неустойки при наявності та поверненням суми Кредиту в порядку визначеному Договором (пункт 1.9).

Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 2.3. Кредитного договору дата надання/видачі Кредиту дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 5775,0 грн на карту Позичальника № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі ХХХХХХ****ХХХХ, емітовану банком України.

Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту (пункт 2.3.1).

Відповідно до пункту 2.4 Кредитного договору сума Кредиту перераховується Кредитодавцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) укладення цього Договору.

Згідно з пунктом 7.12 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису Сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку Позичальника та аналог власноручного підпису Кредитодавця, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно з графіком платежів (Додатком № 1 до Кредитного договору) підтверджується, що дата видачі кредиту 07.06.2023, дата повернення кредиту 05.10.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 120 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 22275,0 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 5500,0 грн, проценти за користування кредитом 16500,0 грн, комісія за надання кредиту 275,0 грн, реальна річна процентна ставка 6941,67 %, загальна вартість кредиту 22275,0 грн (а. с. 24).

Отже, суд установив, що фактично надана відповідачу сума кредиту становила саме 5500,0 грн.

Відповідно до змісту додатку до листа ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 19.01.2024, вих. № 4043 підтверджується, що позичальнику ОСОБА_1 перераховані кошти у розмірі 5500,0 грн, на номер картки НОМЕР_1 , дата прийняття: 07.06.2023, номер кредитного договору: 00-8291340, дата кредитного договору: 07.06.2023 (а. с. 42).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким укладено договір від 07.06.2023 № 00-8291340, ідентифікований ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 8372F, час відправки ідентифікатора позичальнику 07.06.2023 о 14:14:24, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор НОМЕР_2 (а. с. 43).

18.12.2023 між ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 1-18122023 (далі Договір факторингу), за умовами якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором (а. с. 49-51).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-8291340 підтверджується, що 07.06.2023 боржнику, яким є ОСОБА_1 , надано кредит згідно з Кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340. Станом на 29.05.2024 заборгованість складає 22275,0 грн, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5775,0 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 16500,0 грн. Станом на дату 29.05.2024 заборгованість за Кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340 не погашена (а. с. 55).

Будь-які дані щодо виконання ОСОБА_1 умов договору від 07.06.2023 № 00-8291340 у матеріалах справи відсутні, відповідач таких не подав.

Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, у Кредитному договорі містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного договору.

Отже, суд установив, що відповідач був ознайомлений з указаними у вищевказаному договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1077 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, право вимоги за Кредитним договором від ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на підставі договору факторингу від 18.12.2023 № 1-18122023.

Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Кредитного договору від 07.06.2023 № 00-8291340, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість у розмірі 22275,0 грн, з яких: 5775,0 грн сума заборгованості за тілом, 16500,0 грн сума заборгованості за відсотками.

Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема розрахунком заборгованості за Кредитним договором, копією підписаного відповідачем електронним підписом Кредитного договору, копією договору факторингу тощо.

Водночас ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.

За загальним правилом тіло кредиту це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо.

При цьому відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» затверджено стандартизовану форму паспорта споживчого кредиту, у якому відображено, що загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складається з тіла кредиту, відсотків, комісії та інших платежів.

Умовами договору у цій справі передбачено, що кредит формується, в тому числі, за рахунок сум, списаних за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування Кредитним лімітом. Такі списання (нарахування) Банк здійснював правомірно, виходячи з погоджених умов договору.

При цьому суд установив, що тіло кредиту і фактично надана сума коштів 5500,0 грн, тоді як 275,0 грн комісія за надання кредиту (п. 1.5 Договору).

Оскільки суд установив, що за умовами Кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 5500,0 грн та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Кредитним договором не надав, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Кредитного договору в частині тіла кредиту у розмірі 5500,0 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

Суд установив, що відповідно до погодженої сторонами Кредитного договору процентної ставки і строку кредитування у відповідача наявна заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 16500,0 грн (120 днів?2,5%?5500,0 грн).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за Кредитним договором відсотки у розмірі 16500,0 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5500,0 грн та відсотків у розмірі 16500,0 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 275,0 грн, яку ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» включило до тіла кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі N 524/5152/15 (провадження N 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі N 640/14229/15 (провадження N 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі N 677/1535/15 (провадження N 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі N 209/789/15 (провадження N 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі N 751/4015/15 (провадження N 61-8543св20).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення коштів в розмірі 275,0 грн, які є комісією, є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 22000,0 грн, з яких: 5500,0 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 16500,0 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 275,0 грн задоволенню не підлягають.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої допомоги від 16.05.2024 № 16/0524-01, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» доручає, а адвокатське бюро «Тараненко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340 (боржник: ОСОБА_1 ), актом прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг становить 5000,0 грн (а. с. 14), додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої допомоги від 16.05.2024 № 16/0524-01 (46-48).

Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4938,27 грн, що є пропорційним до розміру задоволених вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого останнім судового збору (2422,40 грн), а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2392,49 грн (а. с. 9).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором від 07.06.2023 № 00-8291340 у розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) грн 0 коп, з яких: 5500,0 грн сума заборгованості за тілом, 16500,0 грн сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4938,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2392,49 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2024 року.

Учасники:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, ;

відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Микола МЕРГЕЛЬ