ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8744/24 Справа № 172/472/24 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 14.09.2021 року між ними та ОСОБА_1 укладений договір № 265712-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Укладення договору підтверджується пропозицією (офертою) позивача та прийняттям (акцептом) відповідача, а також підписом відповідача одноразовим ідентифікатором G-0761, надісланим на номер телефону НОМЕР_1 , який відповідачем був введений у заяві на отримання кредиту. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 34 000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. Згідно з умовами договору сплата процентів за користування кредитом є фіксованою і становить 0,86501471 % в день. Комісія за надання кредиту 2250,00 грн. Крім цього, 26.11.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору № 265712-КС-003 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якого кредитор надав позичальнику додатково кредит в сумі 15 000 грн.

Відповідач умови договору не виконав, а лише частково сплатив кошти в сумі 68 560,20 грн., тому у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 61 966,98 грн., яка складається із 33 537,18 грн. - тіло кредиту; 28 429,80 грн. - проценти.

Просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 265712-КС-003 в розмірі 61 966,98грн., а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту № 265712-КС-003 від 14.09.2021 року в сумі 33 537,18 грн. (тіло кредиту), а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за договором про надання кредиту № 265712-КС-003 від 14.09.2021 рокуу вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 28 429,80 грн.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 14 вересня 2021 року уклав з ними кредитний договір, в якому погодив розмір процентної ставки та строк користування кредитом, який додатковою угодою від 26.11.2021 року було продовжено до 13.05.2022 року. Також звертає увагу, що позивачем у відповідності до умов договору та положень закону після 13.05.2022 року відповідачу не нараховувались проценти за користування кредитом.

ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що він є учасником бойових дій, а тому вимоги позивача про стягнення з нього судового збору не можуть бути задоволені у силу дії положень п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також наголошує, що спір між сторонами відсутній, бо він сплатив позивачу борг у загальному розмірі 68 560,20 грн., а отже виконав перед ним зобов`язання у повному обсязі згідно із графіком погашення, викладеним у паспорті споживчого кредиту. Також наголошує, що відповідно до положень ст.1050 Цивільного кодексу України та практики Верховного Суду проценти нараховуються тільки на тіло кредиту та в межах строку дії кредитного договору.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 61 966,98 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Бізнес Позика» довело належними та допустимими доказами укладення сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою процентів за їх користуванням. Однак, проценти за користування кредитом нараховувались позивачем після закінчення строку дії договору кредиту, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відсотків за користування кредитними коштами не можливо погодитись з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 265712-КС-003 про надання кредиту.

Укладення договору підтверджується пропозицією (офертою) позивача та прийняттям (акцептом) відповідача, а також підписом відповідача одноразовим ідентифікатором G-0761, надісланим на номер телефону НОМЕР_1 , який відповідачем був введений у заяві на отримання кредиту. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 34 000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. Згідно з умовами договору сплата процентів за користування кредитом є фіксованою і становить 0,86501471 % в день. Комісія за надання кредиту 2 250 грн. Договір укладено на строк до 01.03.2022 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 74 760 грн.

Крім цього, 26.11.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору № 265712-КС-003, за умовами якого кредитор надав позичальнику додатково кредит в сумі 15 000 грн. Договір продовжено на 73 днів, тобто до 13.05.2022 року. Після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту загальна сума отриманого кредиту становить 43 333,55 грн.. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 88 483,58 грн.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСПОЗИКА" про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника .

Укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Наявність договору між сторонами та його умов ніким не оспорюється.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед кредитором станом на 11.03.2024 року становить 61966,98 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 33537,18 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 28429,80 грн. При цьому, позивач зазначає, що відповідачем частково сплачена сума боргу за наданим кредитом, а саме - 68560,20 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем проводилось нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку кредитного договору.

Між тим цей висновок не відповідає вимогам закону та суперечить обставинам справи.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Під час розгляду справи суд враховує правову позицію Верховного Суду,викладену в постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, закінчувався 01.03.2022 року та його було продовжено додатковою угодою від 26.11.2021 року до 13.05.2022 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість за відсотками користування кредитом станом на 13.05.2022 року складала 28 429,80 грн. та в подальшому не нараховувалась.

Тобто, відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки та погодився із ним, а відповідно до розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії договору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення відсотків за користування кредитом не відповідає обставинам справи в цій частині.

Щодо доводів з приводу неможливості стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то вони не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на наступне.

За приписами пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Статтею 22 цього Закону передбачено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 цього Закону.

Аналіз вказаних законодавчих норм свідчить про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття ними такого статусу.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином враховуючи підстави та предмет цього позову, який не пов`язаний із статусом ОСОБА_1 як учасника бойових дій, а стосується стягнення кредитної заборгованості з нього як боржника, то відповідач не звільнений від сплати судового збору у цій справі.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом та ухваленню в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині вирішення спору щодо стягнення процентів за користування кредитом не відповідає встановленим обставинам, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 28 429,80 грн..

Згідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають задоволенню у повному обсязі, тому розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду з цим позовом та при поданні апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 6 056 грн.(2 422,40 грн. + 3 633,60 грн.). Відповідно рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми судового збору слід змінити з 2 422,40 грн. на 6 056 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 61 966,98 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» () заборгованість по відсотках за користування кредитом № 265712-КС-003 від 14.09.2021 року у розмірі 28 429,80 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень вісімдесят копійок)

Змінити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з «2 422,40 грн.» на «6 056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень)».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: