Справа № 487/7371/24
Провадження № 2-о/487/205/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 заявник звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В своїй заяві вказала, що з 13.06.1997 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . В квартирі АДРЕСА_1 мешкала сім`я: батько чоловіка ОСОБА_4 , чоловік заявниці ОСОБА_5 , його син ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та заявниця. Вказана квартира була приватизована за життя чоловіком заявниці, його сином та дідом (батьком чоловіка заявниці) та в свідоцтві на право власності на житло від 12.04.1994 власниками житла вказано російською мовою « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , заповіт ним не складався. Після смерті батька спадкоємцями були син заявниці та сестра ОСОБА_7 яка теж померла (дата смерті заявниці невідома). Чоловік заявниці звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, була відкрита спадкова справа але свідоцтво оформлено не було та ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявниці ОСОБА_5 помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини вказаної вище квартири, яка належала померлому та частини зазначеної квартири, яка є спадковим майном після смерті ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка заявниці, вона та його сини стали спадкоємцями, та які написали у нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини на користь заявниці. ОСОБА_5 заповіт на належне йому майно не складав. Після звернення заявниці для оформлення спадкових справ приватним нотаріусом Іскрицькою Г.В. було виявлено, що з поданих документів, що підтверджують факт родинних відносин, не встановлено родинного зв`язку, оскільки прізвища відрізняються спадкодавця « ОСОБА_8 », прізвище його батька, спадщину яку після якого він прийняв але не оформив своїх спадкових прав « ОСОБА_9 ». Вказана обставина стала підставою для відмови заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка (постанова від 11.07.2024 №136/02-31). Заявник наголошує, що в більшості документи чоловіка заявниці його синів та його батька в т.ч. прізвище заповнювалось російською мовою і помилка в написанні прізвищ почалась після видачі документів українською мовою, а саме паспортів та надає відповідні документи. Так, чоловік заявниці отримав паспорт з прізвищем « ОСОБА_8 », а його батько з прізвищем « ОСОБА_9 ». З огляду на викладене заявниця змушена звернутися до суду, оскільки іншим позасудовим шляхом факт родинних відносин встановити не можливо, що перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна її чоловіка.

Ухвалою суду від 26.08.2024 провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду, витребувано у приватного нотаріуса Іскрицької Г.В. копію спадкової справи на ОСОБА_5 і ОСОБА_4

17.09.2024 до суду від приватного нотаріуса Іскрицької Г.В. надійшли копії спадкових справ.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заяву та встановити факт родинних відносин.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату і час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, правом на надання пояснень не скористались, поштова кореспонденція повернута до суду за закінченням строку зберігання.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.10.2007. В паспорті серії НОМЕР_2 від 30.04.2002 записано прізвище його ОСОБА_10 українською мовою « ОСОБА_9 », а російською « ОСОБА_6 ».

Разом з тим, в атестаті зрілості ОСОБА_11 , серії НОМЕР_3 від 29.06.1960 його прізвище записано російською мовою « ОСОБА_9 », українською мовою « ОСОБА_8 ». В свідоцтві про право власності на житло від 12.04.1994 визначено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної/сумісної власності належить громадянам, а саме: записано російською « ОСОБА_12 » та членам його родини « ОСОБА_13 », « ОСОБА_14 ».

Заявою від 18.04.2008 ОСОБА_5 заявив про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 та просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також ОСОБА_5 вказав про наявність інших спадкоємців, доньки померлого ОСОБА_7 , що мешкає у м. Запоріжжі.

В паспорті серії НОМЕР_4 від 14.03.2000 записано прізвище його володільця ОСОБА_15 українською мовою « ОСОБА_8 », а російською « ОСОБА_6 », що не відповідає прізвищу ні російською ні українською мовою у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 26.06.1960. Разом з тим, у атестаті про середню ОСОБА_16 від 27.06.1977 його прізвище записано російською мовою « ОСОБА_9 », українською мовою « ОСОБА_9 » при тому, що в дипломі серії НОМЕР_6 від 30.06.1989 прізвище ОСОБА_15 записано російською мовою « ОСОБА_6 », українською мовою « ОСОБА_8 ». За свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 від 13.06.1997, зокрема, прізвище ОСОБА_15 записано українською мовою « ОСОБА_8 », що відповідає свідоцтву про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 12.06.1997 та попри запису в свідоцтві про розірвання шлюбу від 28.09.1993 російською « ОСОБА_9 » із залишенням йому прізвища « ОСОБА_6 ».

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 26.06.1960 російською записано, що « ІНФОРМАЦІЯ_4 » народився « ОСОБА_13 » батьками якого є « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_17 », про що зроблено в книзі записів громадянського стану запис №1883 від 26.06.1960.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 03.01.2024. Після його смерті 05.01.2024 приватним нотаріусом Іскрицькою Г.В. спадкову справу було зареєстровано в спадковому реєстрі.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Іскирцької Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус розглянувши заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_5 , вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим що нею не подано документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_5 та його батьком ОСОБА_4 спадщину після якого він прийняв але не оформив своїх спадкових прав, з урахуванням різниці прізвищ між ними (постанова від 11.07.2024 №136/02-31).

Також судом, із спадкової справи № 2/2024, відкритої 05.01.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицькою Г.В. після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що спадкоємцями померлого першої черги які прийняли спадщину померлого та не відмовилися від неї є ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовився від прийняття спадщини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину не прийняв у шестимісячний термін, не заперечив про отримання спадщини дружиною батька). Також наявна копія спадкової справи №327/2008 в якій є заяви про ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.

Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.

Факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується сукупністю наданих заявником документів вказаних вище, які досліджені судом.

Ці докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, в судовому засіданні доведений факт родинних відносин між чоловіком заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки перекладом з російської мови прізвище батька вказане « ОСОБА_6 », а сина « ОСОБА_9 » тому доведення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються і визнаються заінтересованою особою.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд вважає, що дослідженні в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дійсно сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, враховуючи, що розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_5 та його батьком ОСОБА_4 , унеможливлюють використання заявником цих документів для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_5 , надані заявником докази на підтвердження факту родинних відносин у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.3, 17, 27, 85 Конституції України, ст.1268 ЦК України, ст.ст.4, 12, 77-80, 81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 316, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме факт родинних відносин, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.А. Лагода