Провадження № 2-з/761/558/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аббасової Н.В.,

за участю секретаря Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бородавченка Ігоря Борисовича про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову до суду, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бородавченко І.Б. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, відповідно 000, 000, 000, 000), із забороною розпорядження вказаним майном та проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаних об`єктів нерухомого майна, окрім відомостей про накладення арешту.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій вказує ОСОБА_1 як позивача, яка має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зазначає, що предметом позову буде визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 09.07.2007 року квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , нібито укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у місті Краснодон Луганської області та посвідчених державним нотаріусом Краснодонської міської державної нотаріальної контори Норіциним О.В. Як вказує заявник, вказані квартири придбані за час шлюбу з ОСОБА_3 , перебувають у спільному користуванні подружжя. Водночас, заявнику стало відомо, що 17.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Івченко А.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , підставою для якої стали договори купівлі - продажу від 09.07.2007 року та 10.07.2007, посвідчені державним нотаріусом Краснодонської міської державної нотаріальної контори Норіциним О.В. Вказані договори нібито укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_3 заперечує їх укладення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бородавченка І.Б. про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що у разі відчуження належного сторонам майна, з приводу якого виник спір, існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до про захист прав людини і основоположних свобод Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів заявника.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накласти арешт на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

В частині накладення заборони на вчинення дій щодо розпорядження вказаним майном та проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаних об`єктів нерухомого майна, вимога задоволенню не підлягає, оскільки, накладення арешту на майно включає заборону розпорядження майном та проведення будь-яких реєстраційних дій відносно об`єктів нерухомого майна на які накладено арешт.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бородавченка Ігоря Борисовича про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову до суду - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, відповідно 000, 000, 000, 000).

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_7 );

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_8 ).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Н.В. Аббасова