Справа № 138/794/24
Провадження №:2/138/447/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між сторонами не склалось і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час позивачу важко самій утримувати дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу, хоча батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. Загальна сума витрат позивача на утримання однієї дитини складає приблизно 17250,00 грн. в місяць За таких підстав, з урахуванням матеріального та майнового стану відповідача, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їх з відповідачем дітей в розмірі по 8000,00 грн. з урахуванням індексації на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн., докази про що зобов`язаллась подати до закінчення розгляду справи.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

11.04.2024 від представника відповідача адвоката Хоменчука А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Відзив на позовну заяву мотивовано тим, що відповідач заперечує, що після припинення шлюбних відносин з позивачем він не брав участь в утриманні дітей, оскільки весь час не припиняв матеріально їх забезпечувати. Так, з початком військових дій на території України, він з позивачем прийняли рішення відправити дітей за кордон, на утримання дітей у цей час кошти надавав відповідач. Після розлучення з позивачем у 2023 році діти майже все літо 2023 року проживали у відповідача та він здійснював їх повне утримання. В серпні 2023 року він оплатив відпочинок дітей в ОСОБА_5 . З початком навчального року діти проживали у нього у вихідні дні та на канікулах та у цей час він також самостійно утримував дітей. На даний час діти чотири дні на тиждень проживають з позивачем, а три дні з відповідачем і в ці дні він також самостійно несе витрати по їх утриманню, яке включає придбання продуктів харчування, одягу, оплату гуртків та секцій, відпочинок та оздоровлення, розваги дітей, придбання необхідної техніки та канцелярського приладдя для навчання, лікування дітей за потреби, оплату комунальних послуг. Такі витрати відповідача на утримання кожної дитини становлять приблизно 14850,00 грн. в місяць Вказане на думку представника відповідача свідчить про те, що відповідач добровільно несе витрати на утримання дітей в достатньому розмірі та виключає можливість стягнення з нього аліментів. Вважає, що позивач вказує неправдиві відомості щодо розміру її витрат на утримання дітей, оскільки, зважаючи на розмір її доходів, вказаних у її щорічній декларації, вона весь свій дохід витрачає виключно на утримання дітей, що неможливо зважаючи і на потреби власного утримання. Крім того представник відповідача вважає, що оскільки місце проживання дітей сторін у судовому порядку не вирішено, а утримання дітей відбувається і позивачем і відповідачем, то стягнення аліментів з відповідача відповідно до законодавства України є неможливим, а відповідач зможе самостійно забезпечити утримання дітей в разі їх проживання з ним.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2024 залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.04.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що він систематично брав участь у матеріальному забезпеченні дітей, оскільки у період з травня 2022 року по травень 2023 року діти сторін, перебуваючи за кордоном були на утриманні рідної сестри позивача ОСОБА_6 , а відповідач лише кілька разів здійснив переказ грошей на картковий рахунок дітей. Відпочинок дітей у ОСОБА_5 позивач вважає додатковими витратами, а спортивні гуртки діти відвідали лише кілька раз. Не відповідає дійсності і вказана відповідачем вартість відпочинку дітей в ОСОБА_5 у розмірі 30000,00 грн., яка коштувала 17000,00 грн. На час відпочинку кишенькові кошти дітям були надані відповідачем по 2000,00 грн. кожній дитині, а позивачем по 1500,00 грн. При цьому відповідач заперечувала, що майже все літо 2023 року діти провели з відповідачем, оскільки такі твердження не відповідають фактичному місцю проживання дітей. Позивач заперечила придбання відповідачем одягу для дітей, підтвердила, що іноді відповідач надає дітям по 200 грн. у школу та заохочує молодшого сина за оцінки грошима по 50 грн. Щодо лікування дітей зазначила, що у лютому 2024 року діти захворіли, перебуваючи у відповідача у суботу і він звернувся до лікаря, проте позивач в обід того ж дня забрала сина ОСОБА_7 додому, у якого з собою був лише «Парацетамол» та сироп від кашлю. Інші посилання відповідача у відзиві стосуються періоду перебування сторін у шлюбі, а тому не мають значення для розгляду справи. Щодо її утримання, позивач вказує, що такі витрати допомагає їй нести цивільний чоловік.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази подані сторонами за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з таких підстав.

Щодо права позивача на стягнення аліментів.

Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2023 (а.с. 13).

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (а.с. 14, 15).

Згідно з ч. 1-3 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язок щодо утримання дитини є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 цього кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи даний позов, позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання спільних дітей з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з грудня 2022 року. Розмір таких витрат становить 17250,00 грн. на кожну дитину. Позивачу важко самостійно нести такі витрати, а тому, враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей, вона звернулась з даним позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей у розмірі по 8000,00 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

На підтвердження зазначених обставин, позивач надала детальні розрахунки щомісячних витрат на кожну дитину, згідно яких такі витрати становлять: харчування - близько 7000,00 грн.; одяг - близько 2200,00 грн., витрати на школу (фонд класу, фонд школи, та інші витрати) 200,00 грн.; кишенькові кошти 1200,00 грн.; дозвілля (похід в кафе) близько 1000,00 грн.; купівля засобів гігієни близько 1700,00 грн.; косметолог 450,00 грн.; комунальні послуги 2700,00 грн.; договір страхування 50,00 грн.; поповнення мобільного зв`язку 200,00 грн.

На підтвердження розміру таких витрат позивачем надані копії чеків за лютий березень 2024 року на підтвердження придбання продуктів харчування та засобів гігієни на загальну суму 16278,95 грн., канцелярських товарів на суму 2475,00 грн.; парфумів на суму 2864,00 грн.; квитків на фільм на чотирьох осіб на загальну суму 680,00 грн. (а.с. 21-26). Також позивачем надано скриншот екрану телефону з листуванням з ОСОБА_8 , згідно якого 12.12.2023 позивачем здійснено переказ власних коштів на рахунок вказаної особи у сумі 2000,00 грн. (а.с. 28). Також до позову додано копію квитанції від 04.12.2023 № про придбання позивачем двох мобільних телефонів на загальну суму 26198,00 грн. (а.с. 27).

Також, на підтвердження проживання дітей сторін разом з позивачем надана копія довідки голови квартального комітету № 3 від 27.02.2024 № 27 про те, що позивач та сини сторін проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16).

При цьому суд враховує і те, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечував той факт, що діти сторін у будні дні постійно проживають з позивачем та навчаються у м. Могилеві-Подільському, а у відповідача проводять лише вихідні дні. Також і згідно довідок № 05-22/38 та № 05-22/39 від 12.02.2024 діти сторін навчаються у Ліцеї № 1 міста Могилева-Подільського та їх матір приймає безпосередню участь у навчальному процесі та опікується дітьми під час навчання у ліцеї (а.с. 17-18)

Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджуються обставини проживання дітей сторін з позивачем та їх утримання останньою.

Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей.

При цьому чинне законодавство не позбавляє обов`язку того з батьків з ким не проживають діти сплачувати аліменти за рішенням суду навіть за умови їх добровільної сплати до звернення другого з батьків з позовом до суду про стягнення аліментів. А тому, суд відхиляє посилання представника відповідача як на підставу для відмови у позові на те, що відповідач добровільно ніс витрати по утриманню дітей сторін до звернення до суду з даним позовом.

При цьому надані представником відповідача докази, додані до відзиву на позовну заяву а саме копії чеків на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, роздруківки фотокарток з відпочинку з дітьми, характеристика з місця проживання відповідача та довідки з Ліцею № 1 м. Могилева-Подільського від 27.03.2024 (а.с. 56, 59-68) доводять факт добровільної участі відповідача у житті дітей та в їх утриманні до звернення позивача з даним позовом до суду та спростовують її посилання на те, що відповідач не бере участь в утриманні їх дітей добровільно, починаючи з грудня 2022 року, проте не спростовують право позивача на стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача в судовому порядку.

В той же час надані представником відповідача роздруківки квитанцій про оплату відповідачем комунальних послуг за належну йому на праві власності квартиру, суд не оцінює, оскільки такі докази не мають значення для розгляду даної справи.

Так само не ґрунтуються і на вимогах чинного законодавства України посилання представника відповідача як на підставу для відмови у позові на відсутність судового рішення про визначення місця проживання дітей, оскільки з матеріалів справи та зі змісту поданих сторонами заяв по суті справи вбачається, що на даний час сторони в добровільному порядку визначили місце проживання їх дітей разом з матір`ю і відсутність рішення суду про визначення місця проживання дітей не впливає на право того з батьків з ким проживають діти на даний час звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на їх утримання.

Щодо визначення розміру аліментів.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, саме на суд покладені повноваження щодо визначення розміру аліментів, в той час як позивач обирає спосіб їх стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років установлено у розмірі 3196 гривень, який з огляду на положення вказаної вище норми є мінімально рекомендованим на одну дитину даного віку.

Як вже зазначалось вище, доданими до позову копіями чеків позивач доводить її витрати на утримання дітей (придбання продуктів харчування, засобів гігієни, приладдя для навчання, дозвілля) на загальну суму 19093,95 грн., тобто орієнтовно 4774,00 грн. на місяць на кожну дитину.

При цьому суд відхиляє як доказ на підтвердження розміру аліментів, про які просить позивач, докази придбання позивачем парфумів на суму 2864,00 грн. та мобільних телефонів на загальну суму 26198,00 г, оскільки надані позивачем копії чеків не доводить їх придбання саме дітям та навіть за таких умов не носять систематичний, щомісячний, характер та мають покриватись по мірі необхідності придбання таких товарів розміром аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Так само не надано позивачем і доказів її щомісячних витрат на оплату щомісячного страхування дітей по 50,00 грн., придбання щомісячно одягу на суму по 2200,00 грн., оплату фонду класів та школи у сумі по 200,00 грн. та надання дітям кишенькових коштів по 1200,00 грн. щомісяця. При цьому суд вважає, що надання кишенькових коштів та оплата дозвілля дітей, в тому числі у виді походу дітей в кафе, є однорідними витратами.

Одночасно при визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дітей сторін, які згідно наданих позивачем копій виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.04.2024 на диспансерному обліку у сімейного лікаря не перебувають, відсутність відомостей про перебування у відповідача на утриманні інших осіб, розмір його добровільних витрат на утримання дітей та час, який діти проводять з відповідачем протягом вихідних днів, а також те що відповідач є працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 32), має у власності в м. Могилеві-Подільському квартири площею 37,86 кв. м та 50,54 кв. м, нежитлові приміщення площею 88,6 кв.м та 48,0 кв.м, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2024 (а.с. 33-34) та приходить до висновку, що розмір аліментів у сумі по 6000,00 грн. на кожну дитину буде необхідним та достатнім для їх гармонійного розвитку, не суперечитиме нормам матеріального права та відповідатиме потребам дітей сторін та фінансовим можливостям відповідача.

Щодо індексації розміру аліментів.

Як вже зазначалось вище згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Отже, суд наділений повноваженнями стягнути аліменти у спосіб, обраний позивачем: у частці від доходу платника, або у твердій грошовій сумі. Тоді як порядок, підстави та розмір індексації аліментів у передбачених законодавством випадках здійснюється вже на стадії виконання судового рішення про їх стягнення, а не судом.

Відтак підстави стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням індексації, як про то просить позивач, відсутні.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. При цьому зазначає, що остаточний розрахунок понесених витрат на таку допомогу, докази витрат та перелік отриманих послуг (Акти виконаних робіт та докази оплати) будуть подані нею під час судового розгляду даної справи по суті.

Аналогічно і представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить стягнути такі витрати з позивача на користь відповідача у сумі 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1, 2, 6, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, зважаючи на те, що позивач та представник відповідача у позовній заяві та у відзиві на позовну заяву зазначили орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, проте докази на їх підтвердження протягом строку розгляду справи не подали, а також не заявили про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, зважаючи на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд приходить до висновку про залишення заяв позивача та представника відповідача про стягнення витрат на професійну правову допомогу без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 807,50 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України, а судовий збір у сумі 403,70 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 180 ч.1-3, 181 ч. 3, 182 ч. 1, 2, 184 ч. 1, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12, 76-81, 133 ч. 1, 3 п. 1, 134 ч. 1, 137 ч. 1, 2, 141 ч. 1, 2, 6, 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5, 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 6000 (шість тисяч) 00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 6000 (шість тисяч) 00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 807 (вісімсот сім) грн. 50 коп.

Судовий збір у сумі 403 (чотириста три) грн. 70 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Хоменчук Анатолій Олегович, адреса здійснення діяльності: вул. Соборна, 79, офіс 3, м. Вінниця.

Суддя Т.Ю. Холодова