печерський районний суд міста києва
пр. № 2-7486/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу 757/36025/24-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою від 14.08.2024 було відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.10.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

29.10.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки, наявність заборгованості, яку представник позивача підтверджує наданими розрахунками, повністю спростовується довідкою ТОВ Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» за вихідним № 870 від 30.09.2024 про відсутність заборгованості у відповідача, власника особового рахунку квартири АДРЕСА_1 . Також зазначала, що 3% річних та інфляційні втрати в період дії воєнного стану не нараховуються. Крім того, відповідачем було сплачено судовий збір на користь позивача, що підтверджується квитанцією. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вважає заявлені витрати у розмірі 10000,00 грн є завищеними та складають майже половину ціни позову. Дана справа є малозначною, позови в зазначеній категорії справ є однотипними, відрізняються лише прізвища відповідачів та розрахунки заборгованості, просила врахувати дані обставини під час винесення рішення та розподілі судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 30.10.2024 представник позивача - адвокат Косяк Н.В. подала до суду про уточнення позовних вимог, в якій просила закрити провадження зі стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги в період за травень 2023 - липень 2024 а розмір 24722,91 грн, інфляційні втрати в сумі 139,81 грн, 3% річних - в сумі 79,31 грн. Крім того вирішити питання щодо судових витрат та розподілити судові витрати, у саме стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, провадження по справі просили закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору. Крім того, просили зменшити суму правничої допомоги до 2000,00 грн., посидаючись на масовість подібнихх позовів в поданих до Печерського районного суду м. Києва, що вказує на типовість справ.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).

Так само, як заявник має право на суд, він має право і відмовитися від наміру надалі підтримувати свою заяву, що відповідає пункту першому частини першої ст. 37 Конвенції, оскільки Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте, поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто, за змістом пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд, може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Суд зазначає, що факт виконання відповідачем претензій майнового характеру на стадії судового розгляду не свідчить про відсутність предмету спору. Провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Із заяви представника позивача про уточнення позовних вимог вбачається, що її фактичний зміст свідчить про відмову позивача від позову щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги в період за травень 2023 - липень 2024 а розмір 24722,91 грн, інфляційні втрати в сумі 139,81 грн, 3% річних - в сумі 79,31 грн, унаслідок її сплати відповідачем після пред`явлення позову. Крім того, відсутність заборгованості відповідача підтверджується доданою до відзиву на позовну заяву довідкою № 870 від 30.09.2024 (а.с. 74).

Приймаючи до уваги зміст заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, клопотання відповідача про закриття провадження у справі та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яким передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, оскільки позивач не підтримує позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги в період за травень 2023 - липень 2024 а розмір 24722,91 грн, інфляційні втрати в сумі 139,81 грн, 3% річних - в сумі 79,31 грн, у зв`язку зі сплатою 19.09.2024 відповідачем заборгованості, що призвело до зникнення предмета спору на стадії судового розгляду.

Про те, що дійсний намір позивача направлений на відмову від позову свідчить зміст заяви в частині повернення судових витрат, у зв`язку з тим, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Така правова підстава визначена ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якою передбачений порядок розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову.

Згідно з ч. 3 ст.142 ЦПК України, розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 2494 від 18.07.2024 (а.с. 18.07.2024.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що нею на рахунок позивача було сплачено судовий збір у повному розмірі на користь позивача. Зазначене підтверджується копією квитанції АТ «Ощадбанк» до платіжної інструкції на переказ готівки 32 від 18.09.2024 на суму 3028,00 грн., платник: ОСОБА_1 , отримувач: ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс», з призначенням платежу «судовий збір від ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 ОСОБА_1 » (а.с. 83), а також заявою представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що позивач 19.09.2024 отримав від відповідача грошові кошти у розмірі 3028,00 грн (а.с. 103).

За таких обставин, суд не вбачає підстав стягнення судового збору у розмірі 3028,00 грн. з відповідача на користь позивача, оскільки той був фактично відшкодований під час розгляду справи.

Також, за змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат понесених позивачем було надано до суду копії: ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги від 01.06.2024 укладеного між ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» та АО «НАТАЛІЇ КОСЯК» в особі керуючого адвоката Косяк Н.В., акту № 8/01 приймання-передачі наданих послуг від 06.08.2024 до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2024 на суму 10000,00 грн.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, враховуючи масовість поданих до суду подібних позовів (близько 90 шт.) клопотання про зменшення витрат на правову допомогу від відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-23, 255, 256, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 757/36016/24-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (01103, м. Київ, вул. Андрія Верхогляда, буд. 16, прим. 270, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Новак