ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2267/24
Провадження №2-о/477/112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сеніній В.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

6 вересня 2024 року до суду звернулась заявниця ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 5 років до дня відкриття спадщини.

В обґрунтування заявленої вимоги заявниця зазначила, що ОСОБА_4 є її рідною тіткою, за життя була зареєстрована у м. Миколаєві, однак у зв`язку з тими обставинами, що була похилого віку та за станом здоров`я не могла проживати сама, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого у 2014 році, потребувала сторонньої допомоги та поступово почала проживати у її сім`ї, починаючи з 2016 року. За роки сумісного проживання вона піклувалася про тітку, лікувала її, а ОСОБА_4 замінила їй матір та бабусю для її доньки. Після смерті ОСОБА_4 у грудні 2022 року, вона здійснила її поховання за власні кошти та знаючи про наявність заповіту на її ім`я, в силу юридичної неосвідченості та неможливості отримання юридичної консультації у зв`язку з бойовими діями та постійними стресами, була впевнена, що має право на спадщину. У 2024 році звернулася до нотаріуса з іншого приводу та випадково дізналася, що не з звернулася до нотаріуса у законодавчо встановлений строк для прийняття спадщини.

Листом нотаріальної контори їй було роз`яснено про неможливість відкриття спадкової справи у зв`язку з тим, що пропущено строк передбачений законом для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Заявниця ОСОБА_1 в ході розгляду справи свої вимоги підтримала та пояснила, що померла ОСОБА_4 проживала разом з нею однією сім`єю більш як п`ять років. Вони вели спільне господарство та проживали за адресою її реєстрації у АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ніхто не проживав, однак вона доглядала за квартирою та сплачувала комунальні послуги. За деякий час до смерті, її тітка ОСОБА_4 потребувала інтенсивного лікування та перебувала на стаціонаррному лікуванні у різних лікарнях міста. У цей час заявниця доглядала ОСОБА_4 , проводила оплату її лікування та після її смерті поховала її на кладовищі у с. Лимани. У зв`язку з зазначеним, просила про задоволення заяви та встановлення факту, який має юридичне значення.

Заінтересована особа ОСОБА_3 суду пояснила, що дійсно є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 . Підтвердила той факт, що померла дійсно проживала однією сім`єю зі своєю племінницею ОСОБА_1 більш ніж 5 років до її смерті, оскільки сестра мала поганий стан здоров`я та потребувала постійного догляду. Інших членів сім`ї у померлої, починаючи з 2014 року не було. Зазначила, що заявниця проживала із ОСОБА_4 однією сім`єю, починаючи з 2016 року та по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто не менше чим п`ять років на час її смерті та самостійно, за власний рахунок здійснила її поховання.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення заявлених вимог та пояснив, що є батьком заявниці та рідним братом померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Його донька ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у будинку за місцем реєстрації АДРЕСА_1 з початку 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. Поховання ОСОБА_4 здійснено заявницею самостійно за власні кошти.

Заінтересована особа П`ята Миколаївська нотаріальна контора свого представника до суду не направила, про дату та час розгляду повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з початку 2016 року та до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

ОСОБА_4 померла в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серія НОМЕР_1 від 14.12.2022 року, актовий запис 723.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , яка належала померлій на праві власності.

За життя спадкодавиця ОСОБА_4 19.06.2018 року склала заповіт, яким розпорядилася належним їй майном та заповідала його в рівних частинах своїй племінниці ОСОБА_1 та своїй рідній сестрі ОСОБА_3 .

12.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятої державної нотарільної контори у м. Миколаєві з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , однак отримала відмову у зв`язку з втратою строку на звернення з відповідною заявою.

На підставі частини третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з дати відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у реєстрації заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що заявник пропустила строк на звернення з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини, а документів які б свідчили про прийняття спадщини заявником нотаріусу не надано.

Так, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується поясненнями заінтересованих осіб за справою та змістом довідок виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 19.08.2024 року № 611-02-42/1.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту необхідно для подальшого оформлення спадкових прав в приватного нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої ОСОБА_4 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 259, 260, 273, 305-308 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області, не менше як 5 років до дня відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенова