МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Справа №370/2350/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, позичальник, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову позивач вказав, що 01.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4247327 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 01.07.2021 року. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 10 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

01.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4 275,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 01.08.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

02.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6 080,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 02.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

07.09.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6 840,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 07.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

08.11.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 500,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 08.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

08.12.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 .

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка складається з 10 000,00 грн. тіла кредиту, 22 300,00 грн. нарахованих процентів, 6 556,90 грн. інфляційних втрат та 1 491,99 грн. - трьох відсотків річних, а всього 40 348,89 грн.

В подальшому позивачем зменшено позовні вимоги, а саме позивач просив стягнути з відповідача лише 10 000,00 грн. тіла кредиту та 22 300,00 грн. нарахованих процентів. Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 32 300,00 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2023 року позовну заяву ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Про надходження позовної заяви ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» до провадження судді Макарівського районного суду Київської області Білоцької Л.В. та постановлення ухвали від 04.10.2023 про відкриття провадження відповідач була повідомлена шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Таким чином суд вважає, що повідомлення відповідача про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним.

16.10.2023 позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме позивач просив суд стягнути із відповідача 10 000,00 грн. тіла кредиту та 22 300,00 грн. нарахованих процентів. Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 32 300,00 грн. Також просив суд здійснити розподіл судових витрат.

17.10.2023 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву у яком остання проти позовних вимог заперечувала та свої заперечення проти позову мотивувала наступним.

Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тому вважає нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості протиправним.

Вказує, що позивачем не надано до позовної заяви доказів виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань за кредитним договором та перерахування відповідачу грошових коштів, оскільки надана до позовної заяви довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» не є належним та допустимим доказом, а також вона не містить інформації про власника рахунку/картки на яку було здійснено переказ коштів, даних по здійсненій кредитній операції та даних по кредитному договору за яким здійснювався переказ.

Тому вважає, що позивачем не доведено факт виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань за кредитним договором та надання відповідачу грошових коштів.

Зазначає, що строк кредитного договору укладеного між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» закінчився 01.07.2021, а тому нарахування позивачем відсотків визначених договором після закінчення строку його дії є протиправним.

23.10.2023 представником позивача було подано до суду відповідь на відзив.

23.10.2023 представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін яке було залишено без задоволення ухвалою суду від 24.10.2023.

23.10.2023 представником позивача було подано до суду заяву про участь у судовому засіданні у відеоконференції поза межами приміщення суду у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 24.10.2023.

23.10.2023 представником позивача було подано до суду клопотання про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Ухвалою суду від 24.10.2023 було задоволено клопотання та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 01.06.2021 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 10 000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна». Також у ТОВ «ФК «Контрактовий дім» було витребувано інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 01.06.2021 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 10 000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

24.10.2023 представником позивача було подано до суду клопотання про долучення копії квитанції та відповіді на адвокатський запит.

07.11.2023 відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив, заперечення щодо клопотання про долучення доказів та заперечення щодо клопотання про витребування доказів.

11.01.2024 АТ КБ «Приватнбанк» повідомило про неможливість виконання ухвали суду від 24.10.2023 про витребування доказів у зв`язку із зазначенням в ухвалі суду невірного РНОКПП відповідача.

19.01.2024 ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на виконання ухвали суду від 24.10.2023 про витребування доказів було повідомлено наступне: «Товариством 01.06.2021 успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією № 950601719 на картковий рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредиту № 4247327 ОСОБА_1 » на суму 10 000,00 грн. Щодо належності платіжної карти до конкретної особи, то таку інформацію надає банк-емітент відповідної карти, який встановлює ділові відносини з володільцем карти».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

31.05.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4247327 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 01.07.2021 року. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 9-12).

Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відображаються умови надання кредитних коштів (а.с. 14-16).

Факт укладення між сторонами Кредитного договору та погодження його умов сторонами у справі не заперечується.

Щодо виконання ТОВ «Авентус Україна» умов договору та надання відповідачу грошових коштів.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань за договором та перерахування відповідачу коштів в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

На підтвердження факту перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 позивачем до суду було надано лист ТОВ «ФК Контрактовий дім» відповідно до якого останнє повідомило про успішність операції щодо перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 у сумі 10 000,00 грн. 01.06.2021 о 07 год. 23 хв. (а.с. 52).

Кредитний договір відповідачем був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А302298 01.06.2021 о 07 год. 22 хв. 10 сек., що свідчить про здійснення вказаного вище переказу саме на виконання умов даного договору (а.с. 13).

Окрім цього, на виконання ухвали суду про витребування доказів ТОВ «ФК Контрактовий дім» повідомило суду наступне: «Товариством 01.06.2021 успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією № 950601719 на картковий рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредиту № 4247327 ОСОБА_1 » на суму 10 000,00 грн.» (а.с. 173).

Відповідач, у свою чергу не стверджує про неотримання нею грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна», а вказує про недоведеність позивачем належними доказами факту перерахування грошових коштів.

Також відповідач не вказує про неналежність їй банківської карки № НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що у цивільному процесі діє принцип змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач у позовній заяві посилається на перерахування ТОВ «Авентус Україна» на користь відповідача грошових коштів на підтвердження чого надав зазначені судом вище докази.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву фактично не зазначає про неотримання кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна» та не надає до суду доказів на спростування твердження позивача про перерахування коштів, зокрема доказів неналежності йому банківської карки № НОМЕР_1 або виписки за даною картою на підтвердження неотримання грошових коштів, тощо.

Посилання відповідача на недоведеність позивачем факту надання кредиту не знімає з відповідача обов`язок спростувати твердження позивача щодо надання такого кредиту.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту перерахування ТОВ «Авентус Україна» на користь відповідача грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. на виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такий факт підтверджується наданими позивачем доказами та не спростований відповідачем.

Щодо строку дії договору та нарахування відсотків після закінчення строку дії договору.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору строк кредиту складає 30 днів.

Тобто, в момент укладення договору сторони узгодили строк кредитування протягом 30 днів, тобто до 01.07.2021.

Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно з п.3.3 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.

За положеннями п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. (п. 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3 (п.4.3.1. 4.3.4.) договору.

За положеннями п. 4.2.1. договору споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п.п. 4.2.2. договору.

За правилами п. 4.2.2. договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов"язаний повідомити про це Товариство в один із способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту", або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на веб-сайті в Розділі "Зворотній зв"язок" вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов"язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Відповідно до п.4.2.3. договору Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

Згідно з п.4.2.4 договору у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пп.4.2.2 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті.

Відповідно до п.4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно з п.4.3.2 споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому п. 4.2 договору.

Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину.

Із наведених вище умов договору слідує, що сторони погодили два типи пролонгації договору: автопролонгація та пролонгація за пропозицією споживача.

01.07.2021, 02.08.2021, 07.09.2021 та 08.11.2021 відповідачем було здійснено платежі на користь ТОВ «Авентус Україна» на наступні суми: 4 275,00 грн., 6 080,00 грн., 6 840,00 грн., 500,00 грн., що сторонами у справі не заперечувалося.

Доказів того, що здійснюючи вказані платежі відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, та останній повідомив про це Товариство в один із способів передбачених п. 4.2.2. Кредитного договору, матеріали справи не містять та відповідач на таке не посилається.

Таким чином, здійснивши відповіді платежі відповідачем було висловлено пропозицію (оферту) про продовження строку дії договору.

Як було зазначено вище, відповідь на пропозицію (оферту) Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказних дій споживачем (п.4.2.2.).

Окрім цього, Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п.4.2.3.).

Тобто, після висловлення споживачем пропозиції (оферти) продовжити строк дії договору Товариство має право її акцептувати шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

Наведене свідчить про те, що підтвердженням прийняття Товариством рішення про акцептування оферти є направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

В протилежному випадку, не надсилання Товариством такого повідомлення свідчитиме про відмову Товариства у пропозиції продовжити строк дії договору.

Доказів того, що ТОВ «Авентус Україна» акцептувало оферту шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти матеріали справи не містять, а тому твердження позивача про продовження строку дії договору 01.07.2021, 02.08.2021, 07.09.2021, 08.11.2021 на 30 днів (кожного разу) є необґрунтованим.

Таким чином, укладений між сторонами Кредитний договір не був продовжений за пропозицією споживача на підставі п.4.2. Кредитного договору.

При цьому, враховуючи ту обставину, що станом на 01.07.2021 відповідачем не було повернуто кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн., оскільки було сплачено лише відсотки за користування кредитом у розмірі 4 275,00 грн., даний договір був автоматично пролонгований на 1 календарний день, відповідально до п. 4.3.1. договору, та в подальшому (кожного дня) автоматично продовжувався на 1 календарний день до 29.09.2023, включно.

Умовами договору сторони погодили, що строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Передбачене даним пунктом Кредитного договору обмеження щодо продовження строку дії договору шляхом автопролонгації не більше ніж на 90 календарних днів поспіль вказує на те, що дев`яностим днем такого продовження є 29.09.2021.

Таким чином встановлено, що 29.09.2021 закінчився строк дії укладеного між сторонами Кредитного договору, оскільки останній не міг бути продовжений далі на підставі п. 4.3. Кредитного договору, а також були відсутні підстави для продовження строку дії договору на підставі п. 4.2. Кредитного договору.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами Кредитний договір був автопролонгований та його строк закінчився 29.09.2021.

Щодо періоду нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, ТОВ «Авентус Україна» нараховувало відповідачу відсотки за користування кредитом до 05.01.2022 включно (а.с. 42).

При цьому, судом вище було встановлено, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору сплинув 29.09.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 05 квітня 2023 року у справі 910/4518/16 (провадження 12-16гс22) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене свідчить про те, що позивачем протиправно були нараховані відповідачу відсотки за користування кредитом після закінчення строку дії Кредитного договору, тобто 29.09.2021.

Від вимоги про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивач відмовився.

Щодо розміру заборгованості.

Як було встановлено судом вище, тіло кредиту у даному випадку складає 10 000,00 грн.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, ТОВ «Авентус Україна» нараховувало відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 за зниженою процентною ставкою у розмірі 142,50 % на день, а з 02.07.2021 по 29.09.2021 за стандартною процентною ставкою у розмірі 190 % на день (а.с. 31-37).

Суд приймає наданий представником позивача розрахунок заборгованості, як належний та допустимий доказ, оскільки він не оспорюється відповідачем та відповідач не надав до суду свого розрахунку заборгованості.

Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором за період з 02.07.2021 по 29.09.2021 склав 14 370,00 грн., з яких 10 000,00 заборгованість за тілом кредиту та 4 370,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 37).

У такий розмір заборгованості ТОВ «Авентус Україна» було включено здійснені відповідачем 01.07.2021, 02.08.2021, 07.09.2021 платежі у розмірі 4 275,00 грн., 6 080,00 грн., та 6 840,00 грн. відповідно (а.с. 32, 34, 36).

Разом із цим, 08.11.2021 відповідачем було здійснено платіж на суму 500,00 грн. який підлягає зарахуванню у погашення нарахованих відсотків, а тому розмір заборгованості за відсотками складатиме 3 870,00 грн. (4 370,00 грн. - 500,00 грн.).

Між сторонами виникли відносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ст.639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 , про що повідомлено відповідача (а.с. 17-21, 54).

Факт набуття права вимоги позивачем відповідач у відзиві не оспорював.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 4247327 від 01.06.2021 року.

Доказів того, що відповідачем було погашено наяву у неї заборгованість матеріали справи не містять та до суду не подано, а тому вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за період з 01.06.2021 по 29.09.2021 є обґрунтованими.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведено його право на нарахування відсотків передбачених умовами договору після закінчення строку дії такого договору, а відповідачем, у свою чергу, не надано доказів виконання належним чином умов кредитного договору та повернення отриманого кредиту зі сплатою відсотків користування ним.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 1, 2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 894,34 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

При визначені розміру судового збору який підлягає стягненню суд виходив із розміру ціни позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Щодо розподілу понесених судових витрат.

Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 10 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 8 статті 141ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено, стороною позивача дотримано норми ст. 137 ЦПК України щодо подання відповідних доказів.

Встановлено, що до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, копію звіту про надання правової допомоги згідно з договором №07/07-2022 від 07.07.2022, з яких встановлено, що вартість послуг наданих адвокатом Крюковою М.В. становить 10 000, 00 грн., копію платіжного доручення №342 від 28.02.2023 року (а.с. 68-72).

При цьому, відповідачем у відзиві заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

З огляду на заявлене клопотання та враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу до 6 000,00 грн. з огляду на фактичну складність даної справи та її співмірність з наданими послугами.

При цьому, з врахуванням наведеного та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати професійну правничу допомогу у розмірі 2 499,00 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Доказів понесення судових витрат відповідачем до суду не надано, а тому питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем судом не вирішується.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.5,76-81,83,95,141,247,265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4247327 від 01.06.2021 року у розмірі 13 870,00 грн., з яких 10 000,00 грн. тіло кредиту та 3 870,00 грн. нараховані відсотки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 894,34 грн. судових витрат зі сплати судового збору та 2 499,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 3 393,34 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2024 року.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, ;

ОСОБА_1 : остання відома адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.В. Білоцька