Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1726/23
Провадження № 2-др/542/1/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2024 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кумечко Марини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом представника позивача адвоката Кумечко Марини Сергіївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Швець Руслан Олегович, Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
29 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кумечко Марина Сергіївна, подала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. у справі за позовом представника позивача адвоката Кумечко Марини Сергіївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Швець Руслан Олегович, Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заявником вказано, що 23 січня 2024 року рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4918 від 02.06.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором №РLРDСС9F6А0021 від 05.05.2011 року у розмірі 114950 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 47 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.
18.12.2023 року від представника позивача була надана заява в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Та в позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Просила стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Ухвалою суду від 30 січня 2024 року вказане клопотання прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 09 год 30 хв 13 лютого 2024 року (а.с. 141).
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кумечко М.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.142, 142-144). Представником позивача надано суду заяву, в якій просить клопотання розглянути без участі позивача та його представника (а.с.146-147).
Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.145).
Представник відповідача надіслала суду заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, де зазначила, що стороною позивача не надано договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та представником позивача адвокатом Кумечко М.С., а також посилалась на те, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. є завищеним, оскільки категорія справ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи на є значним, судова практика за такими спорами є сталою.
Вважає, що витрати на оплату правничої допомоги відповідно до положень ст.137 ЦПК України не є доведеними й не підлягають задоволенню (а.с. 150-153).
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та клопотання про ухвалення додаткового рішення, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Кумечко Марина Сергіївна, що підтверджується Ордером ( а.с.13).
З матеріалів справи вбачається, що представник позивача 18 грудня 2023 року відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, надіслав до суду заяву про намір подати докази щодо оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті справи (а.с. 95-96), про що зазначено в рішенні суду.
Та 29 січня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Кумечко М.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 542/1726/23 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.
Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу був наданий акт виконаних робіт (наданих послуг) від 29.01.2024 року (а.с.137), відповідно до якого вартість наданих послуг складає:
-опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції вартістю 600,00 грн;
-складання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вартістю 2500,00 грн;
-складання на направлення адвокатського запиту - вартістю 500,00 грн;
-складання та подання до Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання про забезпечення доказів - вартістю 1600,00 грн;
-складання та подання до Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання про витребування доказів - вартістю 1600,00 грн;
-складання та подання (направлення) до Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України - вартістю 1200,00 грн (а.с. 137).
Факт оплати підтверджується квитанцією № 81 від 29.01.2024 року на суму 8 000 грн. (а.с.138).
Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд виходить з такого.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що у заяві представника позивача про надання професійної правничої допомоги зазначений розмір витрат у сумі 8000,00 грн.
При цьому, на переконання суду, розмір витрат на правову допомогу, зазначений представником позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Так, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 4-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Між тим, з огляду на характер виконаних адвокатом робіт і обсяг наданих послуг, характер спору, складність справи, суд вважає, що зазначений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає також критерію реальності витрат на правничу допомогу.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, нескладність самої справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та доходить висновку про те, що з огляду на встановлені судом обставини, сума витрат на правову допомогу у даній справі, яка відповідає принципам справедливості, пропорційності та верховенства права становить 4000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кумечко Марини Сергіївни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 264, 270 ЦПК України, суд
Ухвалити по цивільній справі за позовом представника позивача адвоката Кумечко Марини Сергіївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Швець Руслан Олегович, Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - додаткове рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Представник позивача: Кумечко Марина Сергіївна, місцезнаходження: с.Шилівка, Полтавської області;
Третя особа: Новосанжарський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Першотравнева, 3, смт Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область.
Повний текст додаткового рішення складений 13 лютого 2024 року.
Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області Ю.О.Афанасьєва