Справа № 950/992/24
Номер провадження 2/950/371/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

23 травня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання - Сивоконь А.І.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки зі складу земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, в особі свого представника, звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить виділити зі спільної часткової власності належні їй (одну другу) частину земельної ділянки площею 2,9017 га з кадастровим номером :11:002:0114 та (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,2871 га з кадастровим номером :14:001:0450 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території колишньої Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області), припинивши право спільної часткової власності на них.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності, по частині кожній, належать зазначені земельні ділянки, які перебувають в оренді у: ПАТ «Лебідь» та ПАТ «Райз Максимко» (земельна ділянка площею 2,9017 га з кадастровим номером :11: 002:0114); ТОВ «Агро-Край» (земельна ділянка площею 0,2871 га з кадастровим номером :14:001:0450). У зв`язку з закінченням договорів оренди земельних ділянок позивачка вирішила не продовжувати договірні відносини щодо оренди належних їй часток земельних ділянок з вищевказаними орендарями, а має намір передати їх в оренду іншому суб`єкту господарювання. В той же час відповідачка навпаки має намір продовжити договірні відносини щодо оренди земельних ділянок з вищевказаними орендарями. У зв`язку з цим постало питання поділу земельних ділянок між сторонами, яке вирішити у позасудовому порядку ОСОБА_3 відмовилася.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачка в наданій заяві просила справу розглянути без її участі, при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки площею 2,9017 га з кадастровим номером :11:002:0114 та земельної ділянки площею 0,2871га з кадастровим номером :14:001:0450 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території колишньої Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області) (а.с. 5,6, 7, 8, 9, 10).

У зв`язку з закінченням договорів оренди земельних ділянок позивачка має намір передати належні їй частки в оренду іншому суб`єкту господарювання, а відповідачка бажає залишити свої частки в оренді у попередніх орендарів, у зв`язку з чим земельні ділянки слід поділити.

З цією метою ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 з листом від 01.03.2024 (а.с. 14), в якому запропонувала останній укласти в нотаріальній конторі відповідний договір, але відповідачка відмовилася і до нотаріуса визначений час не прибула.

Наведені обставини змусили ОСОБА_2 звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників). Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюються самостійні об`єкти майна. Право спільної часткової власності припиняється. При наявності спору про поділ, такий спір вирішується в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення, суд враховує наведені вище положення чинного законодавства та виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку відповідачки, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому доходе висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 325, 328, 1216, 1222 1223 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Виділити зі спільної часткової власності належні ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (одну другу) частину земельної ділянки площею 2,9017 га з кадастровим номером :11:002:0114 та (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,2871 га з кадастровим номером :14:001:0450 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території колишньої Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині Лебединської міської територіальної громади Сумської області), припинивши право спільної часткової власності на них за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО