Справа № 344/9084/23
Провадження № 2/344/451/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22.05.2023 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, покликаючись на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2019 року по справі № 344/5596/17 стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача - ОСОБА_1 78 778 (сімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 02 коп, з яких: 67 800 (шістдесят сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості за договором позики (розписками) від 10.08.2011 року та 19.06.2013 року, 2034,00 (дві тисячі тридцять чотири) грн. 00 коп. - 3% річних від простроченої суми за період з 13.11.2016 року по 13.12.2017; 8 944 (вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 02 коп. пені від простроченої суми за період з 13.11.2016 року по 12.11.2017 року та 678, 00 грн. витрат по оплаті судового збору. Рішення набрало законної сили 20 травня 2019 року. На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист № 344/5596/17 від 13.06.2019, який був пред`явлений до виконання у Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження № 59635412). Однак, станом на сьогоднішній день вищевказане рішення Івано-Франківського міського суду не виконано. ОСОБА_4 (відповідач по справі) з усієї суми боргу сплатила лише 4877,95 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 95 коп., що підтверджується довідкою ДВС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 37091 від 14.03.2023. Таким чином у рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.05.2019 року у справі № 344/5596/17 було встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 67 800 грн. за договором позики (розписками) від 10.08.2011 року та 19.06.2013 року, 2034,00 грн. - 3% річних та 9746,48 грн. пені, - всього 78778,02 гривень.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідачки із наявного залишку боргу, а це 73900 (сімдесят три тисячі дев`ятсот) гривень 07 копійок (тобто за мінусом стягнутого ДВС боргу в розмірі 4877,95): 1) 38098 (тридцять вісім тисяч дев`яносто вісім) гривень 94 копійки - інфляційних втрат за період з 09 травня 2019 року по 09 травня 2023 року; 2) 8892 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 30 копійок - 3% річних за період з 09 травня 2019 року по 09 травня 2023 року. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, позивач має право на стягнення інфляційних та 3% річних за весь період невиконання грошового зобов`язання.

У заяві про збільшення позовних вимог від 29.05.2024 позивач просить стягнути з відповідача 2382,50 грн. інфляційних збитків за період з 10.05.2023 по 29.05.2024 та 2344,56 грн 3 % річних за період з 10.05.2023 по 29.05.2024.

Вказана справа перебувала у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (головуючий-суддя Шамотайло О.В.).

Згідно розпорядження заступника керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 116 від 24.07.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року, згідно наказу № 573 від 18.07.2023 року суддя Олег Шамотайло увільнений від роботи (виконання посадових обов`язків) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з 19.07.2023 року.

Вказана справа передана у провадження судді Антоняка Т.М.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, покликаючись на те, що у спірному випадку підлягає до застосування п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ту обставину, що з 24 лютого 2022 року по даний час в Україні діє військовий стан, а позивачем здійснено нарахування то відповідно до змісту п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ОСОБА_5 звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, що є достатньою та самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Зі змісту розрахунку вказаних сум грошових коштів вбачається, що нарахування проведено за період травень 2019 року, тобто, такі нарахування вчинено поза межами строку позовної давності. За таких обставин та враховуючи положення норми ст. 267 ЦК України, вважає, що в позові слід відмовити у зв`язку із пропуском (спливом) позовної давності. Здійснюючи нарахування інфляційних втрат та відсотків річних, позивач стверджує, що рішення Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2019 року у справі № 344/5596/17 виконано тільки на 4877,95 грн. І відповідно, нарахування було проведено на решту суми заборгованості. У той же час, відповідачка стверджує, що виконання названого вище судового рішення відбувається у примусовому порядку та здійснюється за рахунок її пенсії шляхом регулярних відрахувань. Сума таких відрахувань є значно більшою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2019 року по справі № 344/5596/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 67 800,00 грн. за договорами позики (розписками) від 10.08.2011 року та 19.06.2013 року, 2 034,00 грн. - 3% річних та 9 746,48 грн. пені, стягнення судових витрат в розмірі 678,00 грн, позовні вимоги задоволено частково. Зокрема, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 78 778 (сімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 02 коп., з яких: 67 800 (шістдесят сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості за за договорами позики (розписками) від 10.08.2011 року та 19.06.2013 року; 2 034 (дві тисячі тридцять чотири) грн. 00 коп. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 13.11.2016 року по 13.12.2017 року; 8 944 (вісім тисяч девятсот сорок чотири) грн. 02 коп. пені від простроченої суми за період з 13.11.2016 року по 12.11.2017 року та 678,00 витрат по оплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду набрало законнї сили 20.05.2019 року.

На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист № 344/5596/17 від 13.06.2019, який був пред`явлений до виконання у Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (25.07.2019 відкрито виконавче провадження № 59635412).

Відповідно до інформації, наданої відповідно до ухвали суду ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 01.03.2024 № 5, за період з вересня 2019 по квітень 2022 з ОСОБА_4 , відповідно до постанови державного виконавця ВП № 59635412 від 14.08.2019, стягнуто з пенсії коштів у загальній сумі 4483,11 грн.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Позивачем проведено розрахунок, згідно якого вбачається, що відповідачу нарахована наступна заборгованість:

38098 (тридцять вісім тисяч дев`яносто вісім) гривень 94 копійки - інфляційних втрат за період з 09 травня 2019 року по 09 травня 2023 року;

8892 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 30 копійок - 3% річних за період з 09 травня 2019 року по 09 травня 2023 року;

Також, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 29.05.2024 позивачем проведено наступний розрахунок:

2382,50 грн - інфляційних збитків за період з 10.05.2023 по 29.05.2024;

2344,56 грн - 3 % річних за період з 10.05.2023 по 29.05.2024.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що у період з 24 лютого 2022 року по 29.05.2024 (період, до якого позивачем нараховано 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат) в Україні діє воєнний стан, а відтак у вказаний період відповідачка звільнена від сплати 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат у відповідності до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому суд прийшов до висновку про те, що у цій частині позовної вимоги необхідно відмовити.

Сторона відповідача просить застосувати у даній справі строки позовної давності, оскільки вважає, що позивач звернувся з порушенням таких строків.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановивши, що позовну давність пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цієї підстави, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 22.05.2023, відтак, в межах строку позовної давності підлягають нарахуванню грошові кошти за період з 23.05.2020 по 23.02.2022, у відповідності до ст. 625 ЦК України, виходячи з розміру несплачених коштів у сумі 74 294,91 грн (78 778,02 грн кошти, стягнуті за рішенням суду 4483,11 грн кошти, що були відраховані у виконавчому провадженні).

За період з 23.05.2020 по 23.02.2022 (641 день) підлягають стягненню наступні грошові кошти:

Інфляційні витрати:

Червень 2020 - 100,2

Липень 2020 - 99,40

Серпень 2020 - 99,80

Вересень 2020 - 100,50

Жовтень 2020 - 101,00

Листопад 2020 - 101,30

Грудень 2020 - 100,90

Січень 2020 - 101,30

Лютий 2021 - 101,00

Березень 2021 - 101,70

Квітень 2021 - 100,70

Травень 2021 - 101,30

Червень 2021 - 100,20

Липень 2021 - 100,10

Серпень 2021 - 99,80

Вересень 2021 - 101,20

Жовтень 2021 - 100,90

Листопад 2021 - 100,80

Грудень 2021 - 100,60

Січень 2022 - 101,30

Лютий 2022 - 101,60.

Індекс інфляції за період з 23.05.2020 по 23.02.2022: (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.16769405.

Інфляційне збільшення:

74 295,00 x 1.16769405 - 74 295,00 = 12 458,83 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення:

з 23.05.2020 до 31/12/2020

74 295,00 x 3 % x 223 : 366 : 100 = 1358,02 грн.

з 01.01.2021 до 23/02/2022

74 295,00 x 3 % x 419 : 365 : 100 = 2558,60 грн.

Всього штрафних санкцій - 3 916,61 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, у відповідності до ст. 625 ЦК України, виходячи з розміру несплачених коштів у сумі 74295,00 грн за період з 23.05.2020 по 23.02.2022:

12 458,83 грн інфляційних втрат;

3 916,61 - три відсотки річних.

Враховуючи встановлене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідачем грошове зобов`язання за рішенням суду не виконано, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції за період з 23.05.2020 по 23.02.2022 у сумі 12 458,83 грн, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 23.05.2020 по 23.02.2022 у сумі 3 916,61 грн, а позов задовольнити частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 343,55 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), за порушення грошового зобов`язання за період з 23.05.2020 по 23.02.2022: 12 458 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 83 копійки інфляційних втрат; 3 916 (три тисячі дев`ятсот шіснадцять) гривень 61 копійку - три відсотки річних та судовий збір у розмірі 343 гривні 55 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 29.10.2024 року.