Справа № 510/1922/24
Провадження № 2/510/1395/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Міхайліченко В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 05.12.2023р.; копія розписки від 05.12.2023р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.09.2017р. №1113; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.09.2017р. №1114.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши, що 05.12.2023р. між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю належних йому: земельної ділянки площею 0,2500 га із кадастровим номером :02:001:0143, розташованої по АДРЕСА_1 , виділеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки площею 0,0252 га із кадастровим номером :02:001:0142, розташованої по АДРЕСА_1 , виділеної для ведення особистого селянського господарства, за 100 000 грн.05.12.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на земельні ділянки (які були у нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка доглядає за придбаними земельними ділянками, сплачує земельний податок, використовує земельні ділянки за цільовим призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталась до відповідача, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (05.12.2023р.) він не рахувався зареєстрованим власником земельних ділянок, а фактично володів ними. Так, вищевказані земельні ділянки належали батькові відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, склав заповіт на ім`я сина ОСОБА_2 . У передбачений законом строк ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, отже юридично прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідачу були видані свідоцтва №№ НОМЕР_1 , 114 від 01.09.2017р. про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, однак, він не зареєстрував право власності на це нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на земельні ділянки.

При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на земельні ділянки на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, під час укладення договору про купівлю-продаж земельних ділянок, відповідач не був зареєстрованим власником майна. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 , вона не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2 не мав права на відчуження нерухомості раніше, ніж він зареєстрував б право власності на неї. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідач ОСОБА_2 продав, а позивачка купила земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,0252 га, розташовані по АДРЕСА_1 , - за 100 000 грн. 05.12.2023р. позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав позивачці документи на земельні ділянки (які були у нього в наявності) за вищевказаною адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо земельних ділянок та встановленні права на них у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на:

-земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :02:001:0143, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

-земельну ділянку площею 0,0252 га із кадастровим номером :02:001:0142, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для ведення особистого селянського господарства,

що належали ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК