справа № 363/1171/24
головуючий у суді І інстанції Мацьовита Я.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2024 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0, 0885 га, з кадастровим номером :38:018:0012, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садівниче товариство «Троянда - 2», що належить ОСОБА_1

Відповідачкою 22 липня 2024 року було подано до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року по справі № 363/1171/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, а саме: арешт на земельну ділянку площею 0, 0885 га, з кадастровим номером :38:018:0012, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садівниче товариство «Троянда - 2», що належить ОСОБА_1 .

Зазначене клопотання обґрунтовувалося тим, що вжиті судом ухвалою від 11 березня 2024 року заходи забезпечення позову мають бути скасовані, оскільки позивачем зазначені заходи використовуються всупереч їх меті, а виключно з метою економічного (майнового) та психологічного тиску на відповідачку.

23 липня 2024 року судом першої інстанції було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання відповідачки про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною протокольною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Демидюк О.Б. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що арештом майна не можуть бути обмежені інші, окрім права розпорядження майном, правомочності відповідачки як власниці нерухомого майна, а саме: право володіння та право користування. Проте, ще у грудні 2023 року позивач змінив замки в огорожі земельної ділянки та чинить перешкоди у користуванні відповідачкою її власністю.

Вважає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказує, що вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову використовуються позивачем не виходячи з їх мети, а лише з метою економічного майнового та психологічного тиску на відповідачку, а тому підлягають скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Демидюк О.Б. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи, що підтверджується звітом (а.с. 65,69).

29 жовтня 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Боднар Б.Є., в якому вона просить відкласти розгляд справи у зв`язку із перебуванням в іншому судовому засіданні.

Вирішуючи дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про залишення його без розгляду з наступних підстав.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX), який був розроблений для запровадження обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, оскільки особи, які за законом зобов`язані зареєструвати офіційні електронні адреси в ЄСІТС, зволікають з виконанням свого обов`язку.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 8 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, який затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС), документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Отже, адвокат Боднар Б.Є. мала б подати клопотання про відкладення розгляду справи: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 183 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, дійшов висновку, що клопотання адвоката Боднар Б.Є. про відкладення розгляду справи слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої статті 183 ЦПК України, оскільки заява надіслана не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою, а отже заявник використав спосіб звернення до суду, не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2023 року у справі № 127/10116/18, від 18 жовтня 2023 року у справі № 718/1782/21.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх скасування.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення частин четвертої, п`ятої статті 259 та частини першої статті 353 ЦПК України не ставлять можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження певного кола ухвал місцевого господарського суду в залежності від їх поділу на протокольні та такі, що оформлені окремим документом, як і не містять заборони оскарження в апеляційному порядку протокольних ухвал.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 05 лютого 2019 року у справі № 903/381/18, від 11 листопада 2020 року у справі

№ 925/1142/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 756/12128/15-ц та від 20 травня

2021 року у справі № 904/4013/20.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження протокольної ухвали про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.ч.7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Окрім того, необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти «скасування заходів забезпечення» судом, який їх вжив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також «скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення» судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, а саме земельної ділянки площею 0, 0885 га, з кадастровим номером :38:018:0012, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садівниче товариство «Троянда - 2», що належить ОСОБА_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0, 0885 га, з кадастровим номером :38:018:0012, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садівниче товариство «Троянда - 2», що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0, 0885 га, з кадастровим номером :38:018:0012, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садівниче товариство «Троянда - 2», що належить ОСОБА_1 .

В ухвалі зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 фактично посилалась на доводи, які свідчать про її незгоду з ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року про забезпечення позову.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , яка на даний час є власником спірного майна, а саме оскаржуваної земельної ділянки, не оскаржувала ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року про забезпечення позову в апеляційному порядку.

У клопотанні ОСОБА_1 не зазначені мотиви, які можуть бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову у розумінні вищевказаних норм законодавства, тобто, не вбачається, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Звертаючись до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову вжитих, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 посилалась на те, що вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову використовуються позивачем не виходячи з їх мети, а лише з метою економічного майнового та психологічного тиску на відповідачку, а тому підлягають скасуванню.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави, визначені у статті 158 ЦПК України для скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вказано яким саме чином ненакладення арешту на земельну ділянку може утруднити виконання судового рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 ухвала про забезпечення позову не оскаржувалася, а відтак, суд апеляційної інстанції не дає оцінку наявності правових підстав для забезпечення позову.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Протокольну ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскаржена в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2024 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба