Справа № 203/2361/23
Провадження № 2/761/2777/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ПзІІ «АМІК УКРАЇНА» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №251.994192812.0086. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном АЗС 02-01, за адресою м. Вінниця, вул. Київська. 180. У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 09 лютого 2021 року в м. Вінниця по вул. Київська, 180 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Ford» НОМЕР_2 , який, внаслідок інерції, в?їхав в будівлю АЗС. Відповідно до постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №127/27108/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначає, що з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт. На підставі страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 15 511,84 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А03983461 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Інтуранс Груп» та остання здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 11 777,87 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як до осіб відповідальних за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 3 733, 97 грн. (15 511,84 грн. - 11 777,87 грн.). На підставі викладеного вище, представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3 733, 97 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023 матеріали справи передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

?? Провадження в справі відкрито 05.07.2023 відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, в прохальній частині представник позивача просив розглянути справу без його участі, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, в адресу суду заяв та клопотань від останнього не надходило, відзив на позов подано не було.

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», повідомлялися належним чином про час та дату судового засідання, в судове засідання свого представника не направив причини неявки суду не повідомив, в адресу суду заяв та клопотань від відповідача не надходило, відзив на позов подано не було.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку.

Встановлено, що 21 листопада 2020 року о 18 год. 20 хв. в м. Вінниця по вул. Київська, 180 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Ford» НОМЕР_2 , який, внаслідок інерції, в`їхав у будівлю АЗС.

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №127/27108/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., на користь держави.

Як вбачається з постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №127/27108/21 ОСОБА_1 , 21 листопада 2020 року о 18 год. 20 хв. в м. Вінниця по вул. Київська, 180, керуючи транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Ford» НОМЕР_2 , який, внаслідок інерції, в`їхав в будівлю АЗС, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №127/27108/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., на користь держави. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому АЗС було деформовано обшивку металевого профілю. Відповідно до ч.6. ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

18 вересня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ПзІІ «АМІК УКРАЇНА» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №251.994192812.0086, що підтверджується копією, яка міститься в матеріалах справи.

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном АЗС 02-01, за адресою м. Вінниця, вул. Київська. 180.

Згідно постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №127/27108/21, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику АЗС .

23 листопада 2020 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою про подію з ознаки страхового випадку згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №251.994192812.0086.

На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт №62549 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 15 511, 84 грн.

23 березня 2021 року відповідно платіжного доручення №1950 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПзІІ «АМІК УКРАЇНА» в розмірі 15 511, 84 грн. (копія платіжного доручення наявна в матеріалах справи).

Таким чином, зважаючи на викладене вище до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику АЗС, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.11.2020 у м. Вінниця.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А03983461 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Інтуранс Груп». Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 31.08.2021 звернулось до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою в порядку суброгації.

Представник позивача зазначає, що Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 11 777, 87 грн.

У 2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконало своє зобов`язання, сплативши ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - в розмірі 11 777, 87 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку визначено в Акті здачі-приймання робіт №ЦБ2402-0006 від 24.02.2021 складений ТОВ «Промавтоматика Вінниця».

Сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» = 15 511,84 грн.; сума, відшкодована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 11 777, 84 грн.

Суд не погоджується з твердженням представника позивача в частині стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (15 511, 84 грн. - 11 777, 84 грн. - 2 600, 00 грн.) = 1 133,97 грн., оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконало своє зобов`язання, сплативши ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - в розмірі 11 777, 87 грн., оскільки зазначений розрахунок суми страхового відшкодування виплаченого останнім позивачу не оскаржувався, експертиза в справі не заявлялась.

Також відсутні підстави стягнення з ОСОБА_1 завданих збитків у розмірі 1 133, 97 грн., оскільки Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А03983461 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Інтуранс Груп». Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (постанова від 27.03.2019 р. у справі № 752/16797/14-ц).

Як зазначалось вище, страхова сума на одного потерпілого за полісом №А03983461 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 130 000,00 грн.

Слід зазначити, що сума вказана позивачем, як різниця між розміром страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди - 1 133,97 грн. перебуває у межах ліміту суми страхового відшкодування.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц).

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України стороною позивача не надано суду доказів щодо розміру залишкової вартості пошкодженого автомобіля, що унеможливлює об`єктивне визначення судом розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

В розумінні вимог чинного законодавства України та судової практики, в тому числі і висновків Верховного Суду, можливість застосування положень ст. 1194 ЦК України пов`язується з фактичним розміром шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, а не з розміром суми, яку страхова компанія сплачує потерпілій особі на підставі прийнятого рішення про визнання події страховим випадком.

З іншого боку, відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Так, розмір франшизи за договором страхування, укладеним між відповідачем та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Інтуранс Груп» становить 2 600, 00 грн.

За обставин встановлених під час розгляду справи, беручи до уваги, що збитки спричинені ДТП перебувають в межах ліміту відповідальності страхової компанії, враховуючи, те що в справі експертиза не заявлялася та з огляду на розмір франшизи, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 2 600 грн. 00 коп., у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 17, 175, 280-282, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:невідомий, АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) страхового відшкодування, франшизи в розмірі 2 600 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:невідомий, АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) судовий збір у розмірі 1 878 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: