Справа №333/5026/19
Провадження №6/333/428/24
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника стягувача ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/5026/19 за заявою ОСОБА_3 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2019 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

23.04.2024 на адресу Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_3 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог боржник зазначив, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року, розмір аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зменшено до 1/6 частки всіх доходів на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За такого боржник вважає, що є підстави для визнання судового наказу у цивільній справі 333/5026/19 таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує рішення суду про зменшення розміру аліментів.

25 травня 2024 року через канцелярію суду від представника стягувача ОСОБА_7 адвоката Шерстюк А.О. надійшли заперечення на заяву при визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Стягувач не погоджується з заявою боржника та просить суд відмовити в її задоволенні.

Представник заявника ОСОБА_3 адвокат Вельможко О.О. в судовому засіданні підтримав вимоги заяви про визнання судового наказу, таким що не підлягає виконанню, послався на обставини викладені в ньому.

Представник стягувача ОСОБА_7 адвокат Шерстюк А.О. заперечувала щодо заяви, підтримала письмові заперечення надані до суду.

Заслухавши пояснення представника боржника, заперечення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 виданого 29.11.2013 року Комунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьками ОСОБА_6 є - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Згідно з рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18.01.2019 року, шлюб укладений маж ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований 10.08.2012 року розірвано (а.с.9-10).

10 вересня 2019 року Комунарським судом м.Запоріжжя за заявою ОСОБА_4 видано судовий наказ у цивільній справі 333/5026/19 про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.14).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Суд вирішив:

Змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.04.2019р. до досягнення дитиною повноліття та розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частини усіх видів мого заробітку що місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом ч.3 ст.431 ЦПК України судовий наказ є видом виконавчого документу. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку:

1) якщо його було видано помилково;

2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або;

3) з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих заявником та досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , та відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язані утримувати дитину до досягнення нию повноліття.

Також з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Змінено розмір аліментів на кожну дитину з 1/4 частини на 1/6 усіх видів заробітку що місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні не встановлено, що судовий наказ було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом не встановлено.

Суд не може погодитися з твердженням представника божника, що не визнання даного судового наказу від 10.09.2019 року таким, що не підлягає виконанню, тягне за собою подвійне обтяження для боржника у вигляді стягнення аліментів за судовим наказом та заочним рішенням суду від 15.06.2020 року та дана обставини не може вважатися «іншою причиною».

Цивільне процесуальне законодавство містить особливий порядок перегляду судового наказу про стягнення аліментів. Так, згідно ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Зазначеним правом боржник скористався, про що свідчить рішення суду від 15.06.2020 року по справі №333/6872/19. І наслідком використання даного способу захисту не може бути визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Адже на момент його видачі були в наявності усі умови фактичного і нормативного характеру у сукупності. Визначений судовим наказом обов`язок сплати аліментів в певному розмірі може бути лише скорегований позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

Обставини, на які посилається боржник ОСОБА_3 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів. Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_3 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 10.09.2019 року.

За наведеного вище суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков