Справа № 558/540/24
номер провадження 2/558/155/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., за участю секретаря судового засідання Ковальської Л.С., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначала про те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач, недостатньо для матеріального забезпечення дитини, яка навчається у 3-му класі Опорного закладу «Демидівський ліцей». Вона працевлаштована, проте отримувані нею доходи не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Їй відомо, що відповідач має добрий стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, доходи отримує від тимчасових заробітків і має нерегулярний мінливий дохід. Інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини.

З вказаних підстав, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що на утримання дитини щомісячно їй необхідно 4000,00 гривень.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Вважає, що розмір аліментів 3000,00 гривень, який вказала позивач є завищеним та не відповідає фактичним витратам позивача на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 також пояснив, що викладені позивачем у позовній заяві обставини про те, що він не бере участі у вихованні сина та матеріально його не забезпечує не відповідають дійсності. Він постійно надавав та надає кошти на утримання дитини, купує ліки, одяг, інші необхідні речі. Час від часу забирає дитину до себе. Надавати допомогу на утримання дитини буде і надалі.

Крім цього, відповідач зазначив, що твердження позивачки про те, що він має добрий стан здоров`я не відповідає дійсності. Оскільки він хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування. Через хворобу не може знайти постійне місце роботи, тому немає постійного, сталого заробітку. На сьогоднішній день він офіційно не працює, проживає із своїми батьками пенсіонерами, яким за можливості допомагає фінансово. Через свій похилий вік та стан здоров`я його батьки також потребують догляду та піклування. Про вказані обставини зазначив також у своєму відзиві.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1500 гривень до досягнення дитиною повноліття, не встановлено.

В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6), встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком вказаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (позивачем по справі).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, аліменти з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 за її вибором на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1598,00 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 хворіє та потребує лікування, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід. При цьому, відповідач ОСОБА_2 інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має.

З пояснень позивачки ОСОБА_1 встановлено, що витрати на дитину сторін по справі складають 4000,00 гривень на місяць.

З пояснень відповідача ОСОБА_2 та наданих ним до суду копій чеків та скрін-копій листування з позивачкою вбачається, що відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, купує ліки, одяг.

Вказані обставини під час розгляду справи були визнані позивачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки сумнівів у достовірності таких обставин немає.

За таких обставин, враховуючи, те що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем ОСОБА_1 належними доказами не обґрунтовано необхідність стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує те, що відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку придбаває для неповнолітньої дитини одяг, ліки, інші необхідні речі.

Проте, між сторонами виник спір щодо розміру аліментів, необхідних на утримання дитини.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, не буде завищеним чи заниженим в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, обов`язку обох батьків матеріально забезпечувати дитину, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру.

Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 1211,20 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору не встановлено.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-182, 184 СК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог позивача відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2024 року.