Справа № 438/1536/23
Провадження 2/438/49/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 жовтня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М. розглянувши цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя,

учасники справи:

позивач - відповідач: ОСОБА_1 не з`явився;

представник позивача - відповідача: ОСОБА_3 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 15.05.2018, ордер серії ВС № 1207010 від 24.10.2023);

відповідач - позивач: ОСОБА_2 не з`явилась;

представник відповідача - позивача: ОСОБА_4 (свідоцтво № НОМЕР_2 від 13.10.2010, ордер серії ВС № 1235647 від 16.10.2023).

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

27.09.2023 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним - ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26.06.2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережнимвідділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено актовий запис № 493. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 20 листопада 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Водночас під час перебування у шлюбі, а саме 31 липня 2013 року, нами була придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 35,8 кв.м., в тому числі житлова - 18,3 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Гавдяк Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 464. За домовленістю сторін спірна квартира була оформлена на ім`я відповідачки. Вказує, що на придбання спірної квартири в основному були використані його кошти, які були отримані ним зокрема, із заробітної плати, а також і від продажу трикімнатної квартири в м. Трускавець, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . На даний час спірною квартирою розпоряджається відповідачка, яка відмовляється передавати йому у власність 1/2 частину спірної квартири. Вважає, що квартира АДРЕСА_1 , яка придбана під час шлюбу належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності та позивач має право на її поділ і визнання окремо за ним права спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини спірної квартири. На підставі наведеного просить суд, позовні вимоги задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути на його користь понесені судові витрати. Одночасно з пред`явленням позову позивач 27.09.2023 подав до суду заяву про забезпечення позову.

01.11.2023 ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що вона та ОСОБА_1 проживали у шлюбі. Далі під час шлюбу у них народилось двоє дітей: син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають із нею в Польщі. Зазначає, що вона та ОСОБА_1 починаючи з 01 квітня 2020 року (у т.ч. станом на 20 липня 2020 року), уже разом не проживали, спільне господарство не вели, шлюбні стосунки були припинені, що підтверджується рішенням Бориславського міського суду, а тому повторному доказуванню такі обставини не підлягають. Під час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти подружжя було придбано два види майна: квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 . Вказує, що квартира належать сторонам на праві спільної часткової власності та автомобіль направі спільної сумісної власності. Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль був придбаний та зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 під час перебування сторін у шлюбі - у липні 2011 року. В подальшому вказаний автомобіль 01 серпня 2020 року було перереєстровано на нового власника в територіальному сервісному центрі 5141 згідно укладеного договору. Зазначає, що про відчуження автомобіля ОСОБА_2 не знала і згоди на відчуження автомобіля не давала. Стосунки з колишнім чоловіком дуже напружені і конфліктні. Вказує, що ОСОБА_1 не питав її згоди на відчуження спільного майна та не витрачав кошти від продажу автомобіля на благо та в інтересах сім`ї, оскільки, саме з його тверджень на час подачі ним позову, «сім`ї не існувало». Вважає, що має право на грошову компенсацію за 1/2 ід. частку у спільному майні подружжя, яка визначається, як середня вартість аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. На підставі наведеного просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середню ринкову вартість вартості 1/2 частини автомобіля марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 .

01.11.2023 через канцелярію Бориславського міського суду, представник відповідача позивача - ОСОБА_4 подала до суду відзив у якому просить відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що 26 червня 2004 року між сторонами був укладений шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №493. Рішенням Бориславського міського суду від 13.11.2020 році у справі №438/1153/20 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти подружжя було придбано два види майна: квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 . Зазначає, що квартиру АДРЕСА_1 придбана за особисті кошти ОСОБА_2 оскільки 23 січня 2009 року між ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_8 було укладено Договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,1186 га для обслуговування цього будинку. Далі 05 квітня 2011 року ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_5 продали квартиру АДРЕСА_4 , яка належала їм на праві спільної часткової власності. Продаж квартири було вчинено за ціною 107000 грн. Тобто ціна частки ОСОБА_1 , яку він продав - 53 500 гривень. Після цього 26 травня 2011 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 43,90 кв.м. за ціною 540496,49 грн. Тобто позивач ОСОБА_1 вклав кошти від продажу квартири у АДРЕСА_5 , а не у квартиру АДРЕСА_1 . При цьому вартість частки ОСОБА_1 у купівлі квартири у м. Києві оцінюється у 270248,25 грн.- більше як у п`ять разів за вартість проданої ним частки у м. Трускавці. Іншого майна він в цей час не продавав, працював на посаді начальника юридичного відділу ТОВ «Туристична фірма «САМ». Стверджує, що більшість коштів на квартиру у м. Києві давала вона, проте перебуваючи на той час у дружніх стосунках з позивачем, вирішили оформити цю квартиру у рівних частках. Через два роки, 21 червня 2013 року відповідач ОСОБА_2 продала належне їй на праві особистої власності майно - будинок по АДРЕСА_3 та земельну ділянку за ціною 348028 грн. Далі 31 липня 2013 року ОСОБА_2 за кошти, виручені від продажу батьківського будинку, купила квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 100750 грн. Значна частка решти коштів, виручених від продажу будинку пішла також на погашення боргів, які мав тодішній чоловік. Зрештою борги перед банками він має до сьогоднішнього дня, про що повідомляв особисто суд усправі №438/673/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Саме борги перед банками та борг за сплату аліментів зумовили цей безпідставний позов до суду. ОСОБА_1 завідомо знав, що ним невкладалися кошти у купівлю квартири АДРЕСА_1 , проте ввів в оману суд, перекручуючи обставини її купівлі. Крім того, ОСОБА_1 продав без відома ОСОБА_2 та без її згоди належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль. Кошти витратив не на благо сім`ї, оскільки на той час вже не проживав з відповідачкою, а на власні потреби і розваги. Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

13.11.2023 через канцелярію Бориславського міського суду, представник позивача відповідача ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що із обставинами зазначеними у відзиві категорично не погоджується, тому вважаємо за необхідне пояснити наступе. 26 червня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, який 18 листопада 2020 року було розірвано. З 2004 по 2020 роки відповідачка ніде не працювала, жодних доходів не отримувала, а відтак перебувала на повному утриманні позивача, який і забезпечував сім`ю. Далі позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_6 за суму 540 496,49 грн., яка належить позивачу та відповідачу на праві спільно часткової власності. Також було придбано автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, та квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 100750,00 грн. Вказує, що після купівлі квартири АДРЕСА_2 за 67 700 доларів США у позивача залишилися кошти у сумі 4300 доларів США та 107000 грн, які зберігалися у його батька. Проте відповідачці не подобалось, що кошти від проданої батьківської квартири зберігаються не у них в сім`ї. У липні 2013 року відповідачка в ході сімейної розмови запропонувала позивачу придбати квартиру в місті Бориславі. ОСОБА_1 погодився та взяв у батька 107000 грн, які були в нього на зберіганні, та за ці гроші разом з відповідачкою придбали квартиру АДРЕСА_1 . Вважає, що квартира АДРЕСА_1 придбана за його особисті кошти. При цьому зазначає, що кошти які були отримані ОСОБА_2 від продажу батьківського майна у сумі 348028 грн. були поділені між відповідачкою, її мамою та двома рідними сестрами, а тому не мають відношення до купівлі квартири у м. Бориславі. На підставі наведеного просить визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину кварти АДРЕСА_1 .

23.11.2023 через канцелярію Бориславського міського суду, представник позивача - відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначає, що в матеріалах даної справи відсутнє рішення суду, яким встановлено факт окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Вважає, що шлюбні відносини між сторонами розірвано 21.12.2020, оскільки до цього періоду вживав заходів спрямованих на примирення та збереження сім`ї. Щодо коштів отриманих з продажу автомобіля RENAULT LOGAN 2011 року випуску то такі були використані виключно в інтересах сім`ї, а саме: на використання потреб дітей під час спільного проживання у м. Трускавці влітку 2020 року та на ремонт спільної квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що ОСОБА_2 було відомо про продаж автомобіля та про його перереєстрацію на нового власника, а тому просить застосувати строк позовної давності, яка є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного просить суд відмовити у позовних вимогах позивачці за зустрічним позовом .

24.11.2023 через канцелярію Бориславського міського суду, представник відповідача позивача - ОСОБА_4 подала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому не визнає наведені відповідачем у відзиві заперечення позову з наступних підстав. Згідно даних паспорта ОСОБА_2 , зареєстрована з дочкою у АДРЕСА_7 з 17 липня 2020 року. Без реєстрації у цій квартирі проживала з 01 квітня 2020 року. 20 липня 2020 року ОСОБА_1 подав позовну заяву про розірвання шлюбу до Солом`янського районного суду м.Києва. У цій заяві він підтвердив, що вже тривалий час не проживає із ОСОБА_2 . 04.09.2020 ОСОБА_2 подала позов про розірвання шлюбу до Бориславського міського суду, оскільки не знала, що такий поданий позивачем. Вказує, що ОСОБА_1 не заперечував проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу, його заперечення стосувались лише щодо підсудності справи. Наведене підтверджує, що ОСОБА_1 подавши позовну заяву про розірвання шлюбу, не мав ніяких намірів щодо примирення. Зазначає, що сторони проживали окремо на момент продажу спірного автомобіля, а тому твердження відповідача, що автомобіль продавало подружжя не відповідають дійсності. Щодо строків позовної давності вказує наступне. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Про своє порушене право ОСОБА_2 дізналася вже після подання ОСОБА_1 позовної заяви про поділ майна подружжя. А саме, 18.10.2023, коли отримала витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. З якого вбачалось, що автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, 01 серпня 2020 року перереєстровано на нового власника втериторіальному сервісному центрі 5141, який знаходиться в м. Одесса. ОСОБА_1 не повідомляв про продаж автомобіля та жодних коштів від продажу ОСОБА_2 не передавав. На підставі викладеного, у відповідності до ст.179 ЦПК України просить позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі.

19.06.2024 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області надійшла заява представника відповідача позивача ОСОБА_4 про уточнення розміру позовних вимог, якою визнає вартість спірного автомобіля RENAULT LOGAN 2011 року випуску, на час його продажу згідно Договору купівлі продажу від 01.08.2020 в сумі 75000 грн. На підставі наведеного просить стягнути з ОСОБА_1 половину вартості автомобіля марки RENAULT LOGAN 2011 в сумі 37500 грн.

07.08.2024 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області представник відповідача позивача ОСОБА_4 подала письмовий виступ у судових дебатах.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

27.09.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

01.11.2023 до суду поступив зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя. В даному позові відповідач просить прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісною позовною заявою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

01.11.2023 представник відповідача позивача ОСОБА_4 , одночасно із зверненням до суду із зустрічним позовом, подано клопотанням про призначення судової транспортно - товарознавчої експертизи.

13.11.2023 представник позивача - відповідача ОСОБА_3 подав суду заяву про виклик свідків.

17.11.2023 представник позивача - відповідача ОСОБА_3 подав суду заяву про виклик свідків.

27.11.2023 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області надійшла заява представника відповідача позивача ОСОБА_4 про долучення доказів.

05.12.2023 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області від представник позивача відповідача ОСОБА_3 , надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

31.05.2024 на адресу суду з Науково дослідного інституту судових експертиз та права надійшли матеріали цивільної справи № 438/1536/23 разом із листом Заступника директора Сороченко І. про залишення без виконання ухвали Бориславського міського суду від 27.02.2024 про призначення експертизи, у зв`язку із не оплатою ОСОБА_2 вартості експертизи.

19.06.2024 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області надійшла заява представника відповідача позивача ОСОБА_4 про уточнення розміру позовних вимог.

07.08.2024 через канцелярію суду представник відповідача позивача ОСОБА_4 подала письмовий виступ у судових дебатах в якому просила суд слухання справи та ухвалення судового рішення проводити у її відсутності.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.09.2023 заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 35,8 кв.м., житловою - 18,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 .

Ухвалою суду від 11.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 02.11.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Протокольною ухвалою від 05.12.2023 постановлено про задоволення клопотань представника позивача - відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача позивача ОСОБА_4 про долучення доказів.

Ухвалою суду від 05.12.2023 підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, закрито. Справу призначити до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 03.01.2024 постановлено про задоволення клопотання представник позивача - відповідача ОСОБА_3 про виклик та допит свідків.

Ухвалою суду від 27.02.2024 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, призначено судову транспортно - товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного Інституту судових експертиз та прав. Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 05.06.2024 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя.

22.10.2024 протокольною ухвалою Бориславського міського суду Львівської області прийнято заяву представника відповідача позивача ОСОБА_4 про уточнення розміру позовних вимог.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Представник позивача відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Зустрічний позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідач позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вимоги за зустрічним позовом, у задоволенні первісного позову просила відмовити.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав суду пояснення, що він батько ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_2 . Разом з сином та дружиною вони проживали у м. Трускавці, мали квартиру, яку продали, гроші від продажу зберігались у нього. Приблизно в 2013 році син попросив віддати його гроші з продажу сумісної квартири, бо невістка хотіла купити квартиру в м. Бориславі. Він надав сину 107000 грн., син та невістка купили квартиру в м. Бориславі. Невістка ніколи не працювала, працював тільки син, мав гарні заробітки. Квартиру в м. Києві куплено за гроші сина. В 2020 році в літку невістка та син проживали разом, дуже сварились. Коли син продав машину, то половину її вартості віддав невістці, він це чув бо вони гроші ділили у нього на кухні, дуже голосно сварились за ті гроші. По скільки грошей кожен отримав з продажу автомобіля не бачив, тільки чув сперечання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 13.11.2020 шлюб між сторонами, який було укладено 26.06.2004 - розірвано.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №343548500 від 21.08.2023 підтверджено, що на праві власності у ОСОБА_2 знаходиться квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 35,8 кв. м., розмір частки 1; дата та час державної реєстрації 31.07.2013; підстава: рішення про державну реєстрацію №460582 від 31.07.2013, договір купівлі продажу №467 від 31.07.2013.

З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05.04.2011 приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Ломакіною О.Я. вбачається, що продавці - ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 продали, а покупець - ОСОБА_10 купив квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , ціна договору 107000,00 грн.

З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 працевлаштований з березня 1999 року по вересень 2022 року.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-06487293 від 25.08.2023, оціночна вартість квартири в багатоповерховому житловому будинку загальною площею 35,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , становить - 384517,06 грн.

Відповідно до рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07.11.2022, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки від усіх його доходів.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 21.07.2011 за ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 .

З договору дарування, посвідченого 23.01.2009 приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Кучеренко Т.О. вбачається, що ОСОБА_8 передає, а ОСОБА_2 приймає будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку, що знаходиться за цією ж адресою. Ціна договору 205945,17 грн.

З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06.05.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. вбачається, що ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили в рівних частках квартиру АДРЕСА_2 . Ціна договору 540496,49 грн.

З договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 21.06.2013 приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О. вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_12 , (яка діє від імені ОСОБА_13 ) купила житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1000 га., що знаходиться по АДРЕСА_3 . Ціна договору 334184,00 грн.

З договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 21.06.2013 приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О. вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_12 , (яка діє від імені ОСОБА_13 ) купила земельну ділянку площею 0,0018га., що знаходиться по АДРЕСА_3 . Ціна договору 13844,00 грн.

З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 31.07.2013 приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Гавдяк Л.Б. вбачається, що ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 . Ціна договору 100750,00 грн.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7325281 від 31.07.2013 вбачається, що за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №464 від 31.07.2013 зареєстровано право приватної власності на квартиру, АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Територіального сервісного центру МВС № 4642 від 28.10.2023 автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , 01.08.2020 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_15 в ТСЦ №5141 згідно договору купівлі продажу укладеному в ТСЦ. Станом на 26.10.2023 транспортних засобів за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно інформації Територіального сервісного центру МВС № 5141 від 23.11.2023 автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , відповідно до договору купівлі продажу №5141/2020/213/1694 від 01.08.20220 укладеного в ТСЦ№ 5141 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_15 . Сума продажу складає 75000,00 грн.

З договору купівлі-продажу транспортного засобу №5141/2020/213/1694 від 01.08.2020 вбачається, що ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_15 купив автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 . Ціна договору 75000,00 грн.

Згідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Частина перша статті 68 СК України регламентує, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Згідно з роз`ясненнями у п.п. 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд задітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 статті 65 цього ж кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Враховуючи зазначене положення, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні є рівними.

При вирішенні даного спору необхідно виходити з того, що всі кошти, які існують в сім`ї на час шлюбу за відсутності належних та допустимих доказів того, що вони належать одному із подружжя на праві особистої приватної власності - є спільними сумісними коштами подружжя. Сам по собі факт отримання коштів від реалізації майна одного із подружжя не може бути самостійною підставою для визнання цих коштів особистою приватною власністю одного із них. Разом з тим спірна квартира набувалась сторонами для сім`ї, оскільки ОСОБА_2 під час укладення договору купівлі-продажу квартири перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , сторони вели спільне господарство, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати спірне майно особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

При цьому, надаючи оцінку доводам ОСОБА_2 , що спірна квартира є особистою власністю, суд враховує, що ОСОБА_2 не надала суду належних, допустимих та достовірних письмових доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, в договорі купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 не зазначено, що спірна квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_2 , а факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя (відповідача за первісним позовом) не означає, що воно належить лише цій особі.

Враховуючи встановлені обставини на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8 кв.м. є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане майно набуте сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, хоча стороною договору та право власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим спірна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8 кв.м підлягає поділу між колишнім подружжям у рівних ідеальних частках (без реального поділу), залишаючись у їхній спільній частковій власності.

Щодо стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя суд приходить до наступного.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частинами четвертою, п`ятою статті 71 СК України визначено, що у випадку присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно визначено обов`язкову згоду одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Судом встановлено, що автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 придбано у період зареєстрованого шлюбу з позивачем за зустрічним позовом та є спільним майном подружжя, що й не заперечується сторонами. Договір купівлі - продажу транспортного засобу від 01.08.2020 було укладено без згоди іншого подружжя, а саме ОСОБА_2 , що не спростовано ОСОБА_1 . З матеріалів справи вбачається, що спірний транспортний засіб був відчужений в період шлюбу, ОСОБА_15 за ціною 75000 грн.

Судом, за клопотанням представника відповідача позивача ОСОБА_4 , було призначено у справі судову транспортно товарознавчу експертизу, проте ухвала суду була залишена без виконання, в зв`язку з не оплатою ОСОБА_2 експертних послуг.

Таким чином, суд з враховуючи уточнену заяву представника відповідача позивача ОСОБА_4 , про визнання вартість спірного автомобіля за ціною продажу згідно Договору купівлі продажу від 01.08.2020 в сумі 75000 грн, приходить до висновку, що автомобіль RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , набутий сторонами за час шлюбу, проте ОСОБА_1 відчужив його іншій особі без згоди ОСОБА_2 , а тому заявлений позивачем спосіб захисту прав пов`язаний зі стягненням в порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, є законним та ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку. При цьому суд враховує положень ч.1 ст. 69 СК України, якою визначено, що частка сторін у зазначеному майні є рівними.

Доказів того, що ОСОБА_2 надала згоду, підписувала або отримала грошові кошти від продажу автомобіля позивачем не надано та не доведено.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_5 , та вважає що такий заінтересований у вирішенні позову в користь ОСОБА_1 .

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача - відповідача ОСОБА_3 вказує на пропуск позивачем за зустрічним позовом строків позовної давності та просить суд відмовити у задоволенні позову із цих підстав. Також представник позивача - відповідача ОСОБА_3 надав заяву про застосування строку позовної давності. Представник відповідача позивача ОСОБА_4 надала заперечення на застосування судом строку позовної давності.

Законодавством України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), та наслідки спливу такого строку.

Згідно з ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно з ст. 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник відповідача позивача ОСОБА_4 зазначила, що 18.10.2023 отримала витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, з якого ОСОБА_2 дізналась, що автомобіль марки RENAULT LOGAN 2011 року випуску, 01 серпня 2020 року перереєстровано на нового власника. Зазначає, що ОСОБА_1 не повідомляв ОСОБА_2 про продаж автомобіля та жодних коштів від продажі, не передавав, а тому вважає, що саме з цього часу почав відраховуватися строк позовної давності на звернення з позовом до суду за захистом порушеного права.

На підставі наведеного суд враховує, що представник позивача відповідача ОСОБА_3 не надав суду доказів тієї обставини, що ОСОБА_2 була обізнана з фактом порушення свого права та вважає, що строк повної давності слід рахувати з моменту отримання витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно транспортного засобу RENAULT LOGAN 2011року, тобто з 18.10.2023.

Таким чином суд не має підстав застосування позовної давності за заявою представника позивача - відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності.

5. Позиція суду

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені право- відносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, слід задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя слід задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп: НОМЕР_7 ), слід визнати за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп: НОМЕР_7 ), а саме транспортного засобу RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 вартості цього автомобіля в розмірі 37500 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 28 вересня 2023 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

6.Судові витрати

Згідно ч.1,2.ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, що позивачем відповідачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1922,59 грн. та судовий збір до заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн., а всього 2459,39 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі на суму майнових вимог 384517,06/2 = 192258,53 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідачем - позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1092,92 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі на суму майнових вимог 75000/2 = 37500 грн.

Таким чином з відповідача позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2459,39 грн., а з позивача відповідача ОСОБА_1 на користь відповідача позивача ОСОБА_2 треба стягнути 1092,92 грн., з урахуванням взаємозаліку остаточно визначити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1366,47 грн.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сторонами не надано заяв та розрахунків понесених витрат, крім судового збору. Суд

не вирішує питання про розподіл інших судових витрат по справі в зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 133, 141, 263 265ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп: НОМЕР_7 ), визнати за кожним із них право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп: НОМЕР_7 ), а саме: транспортного засобу RENAULT LOGAN 2011 року випуску, VIN код НОМЕР_3 , стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частини вартості цього автомобіля в розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п`ятсот ) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ), в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір у розмірі 1366,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 28 вересня 2023 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені, проголошені та вручені 22.10.2024. Повний текст рішення виготовлений 30.10.2024.

Позивач - відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ), адреса: АДРЕСА_10 ;

Представник позивача - відповідача: ОСОБА_3 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 15.05.2018, ордер серії ВС № 1207010 від 24.10.2023);

Відповідач - позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ), адреса: АДРЕСА_11 ;

Представник відповідача - позивача: ОСОБА_4 (свідоцтво № НОМЕР_2 від 13.10.2010, ордер серії ВС № 1235647 від 16.10.2023).

Суддя Бориславського міського суду Світлана ТКАЧОВА