Справа № 450/2595/23 Провадження № 2/450/81/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шепель Тетяна Василівна до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шепель Тетяна Василівна до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якому позивач просить визначити їй додатковий сторок для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її рідної тітки, ОСОБА_3 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у два місяці з часу набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки - ОСОБА_3 . Померла ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого зробила заповідальне розпорядження на користь племінника ОСОБА_4 (1/2 нежитлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями, а також 1/2 всього майна, що належало на день смерті) та племінника ОСОБА_5 (1/2 нежитлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями, а також 1/2 всього майна, що належало на день смерті). В подальшому вказані спадкоємці померли, вони приходилися померлій ОСОБА_3 внучатами племінниками, їх рідна мати ОСОБА_6 , так само, як і позивачка, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є племінниками померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 2 рідні сестри та брат померлої ОСОБА_3 також померли близько 30 років, а саме ОСОБА_9 , 1911 р.н., ОСОБА_10 , 1920 р.н., ОСОБА_11 , 1913 р.н. мати позивачки. Отже, станом на серпень 2022 рік єдиними спадкоємцями за правом представлення майна, належною померлій ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та її двоюрідний брат ОСОБА_7 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 сестри ОСОБА_6 двоюрідний брат позивачки ОСОБА_8 звернувся в рамках спадкової справи №3/2020 до приватного нотаріуса, звідки дізнався, що згідно поданих ним документів та відомостей, що містяться в реєстрі актів цивільного стану, інформація про народження сестри ОСОБА_6 відсутня. Крім того, існують розбіжності в написання дівочого прізвища сестри ОСОБА_6 , яке вказується як « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_12 », а також розбіжність в написанні з його прізвищем « ОСОБА_12 ». У зв`язку з чим, для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус рекомендувала ОСОБА_8 подати нотаріусу документи, які підтверджують, що ОСОБА_6 є його рідною сестрою, зокрема рішення суду про встановлення факту родинних відносин або свідоцтво про народження та одруження сестри ОСОБА_6 , в яких відсутні розбіжності у написанні прізвищ, імен та по батькові. Рішенням Сихівського районного суду було встановлено факт родинних відносин між двоюрідними сестрами ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , рішення набрало законної сили. Вказує, що вона не мала можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин між мною ОСОБА_1 , та її рідною тіткою ОСОБА_3 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , з огляду на те, що розбіжності в документах існували ще до смерті її тітки. Станом на 2022 рік позивачка дізналася, що згідно будинкової книги її тітка ОСОБА_3 отримала будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 у спадок. Після смерті її рідної тітки ОСОБА_3 з огляду на те, що вона має право на спадкування за правом представлення, тому виникла необхідність підтвердження факту родинних відносин між нею та її тіткою. З огляду на це вона звернулися до Сихівського районного суду про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_3 , про що отримала позитивне рішення, яке набрало законної сили 13.09.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_5 двоюрідний брат позивачки ОСОБА_7 , який є племінником померлої ОСОБА_3 , помер. станом на 13 вересня 2022 рік позивачка залишилася єдиними спадкоємцем за правом представлення майна, належного померлій ОСОБА_3 . Восени 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса за наданням послуги щодо оформлення спадщини померлої тітки ОСОБА_3 , проте у 2019 році померли всі спадкоємці, які проживали разом з тіткою у будинку за адресою: с. Черепин. Враховуючи те, що спадкоємці за заповітом померли та не мали після себе інших спадкоємців, враховуючи те, що позивачка залишилася єдиною спадкоємицею за законом, яка пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважної причини (родина була переселена у Тернопільську область із села Райське Лісківського повіту Жешівського воєводства (Польща) у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 р. і для встановлення родинних відносин потрібно було звертатися до суду всім живим родичам, які мали право на спадщину за правом представлення), Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області - відповідач не визнавала спадщину відумерлою, просить позовні вимоги задоволити.

07.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі.

03.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи позову, проти задоволення такого не заперечує.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач звертається до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її рідної тітки, ОСОБА_3 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у два місяці з часу набрання рішення суду законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Черепин, Львівського району, Львівської області, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2012 року, про що зроблено актовий запис № 04.

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О. Я. заведена спадкова справа № 82/2017, яка була витребувана судом ухвалою від 13.11.2023 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 своїм майном розпорядилась, склавши заповіт, посвідчений секретарем Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Лесняк О.Р. 13.10.1999 року, зареєстровано в реєстрі за №53, згідно якого зробила заповідальне розпорядження на користь племінника ОСОБА_4 (1/2 нежитлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями, а також 1/2 всього майна, що належало на день смерті) та племінника ОСОБА_5 (1/2 нежитлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями, а також 1/2 всього майна, що належало на день смерті).

Із довідки № 2211 від 16.08.2017 року, що видана Давидівською сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомитівського район Львівської області вбачається, що постійне місце проживання ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 було АДРЕСА_1 . Разом з нею в одному будинку до дня її смерті, проживали та проживають ОСОБА_5 , 1974 р.н., племінник, та ОСОБА_4 , 1975 р.н., племінник.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49097670 від 14.09.2017 року вбачається, що заповіт, посвідчений 13.10.1999 року, є чинним та скасовувався.

Єдиними спадкоємцями за заповітом, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.09.2017 року було подано приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвій О. Я. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У зазначеній заяві вказано, що на день смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2022 року у справі № 464/2217/22 ухвалено встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_3 , 1928 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Райське Польща.

Судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 13.09.2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із матеріалів спадкової справи № 82/2017 вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 було подано приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвій О. Я. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із відповіді приватного нотаріуса Львівський районний нотаріального округу Львівської області Моісєєвої О. Я. № 58/02-14 від 16.02.2023 року вбачається, що такою було повідомлено про те, що приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 82/2017 після смерті ОСОБА_3 . Повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці ОСОБА_1 необхідно подати заяву, належним чином оформлену, та документи, що підтверджують прийняття нею спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, беручи до уваги положення ЦК України та надані у матеріалах справи докази, вбачається, що можливим є віднесення позивачки ОСОБА_1 до п`ятої черги на спадкування за законом.

Однак, оскільки заповіт, складений ОСОБА_3 на момент її смерті був чинним, не оскаржувався та не скасовувався, у відповідності до положень ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом.

Єдині спадкоємці за заповітом, які проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті, від спадщини не відмовились та подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та вважаються такими, що спадщину прийняли.

Із довідки № 158 від 27.03.2023 року, що видана Давидівською сільською радою Львівського району Львівської області окрім іншого, вбачається, що ОСОБА_4 , 1975 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_5 , 1974 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, позивачкою не доведено, що померлі спадкоємці ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час свого життя не розпорядились своїм майном на випадок смерті. При цьому, позивачкою також не доведено факту відсутності інших спадкоємців за законом, які могли прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки у матеріалах справи немає доказів відсутності заведених спадкових справ після смерті спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

При цьому, позивачкою не доведено, що вона має право на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадкування після смерті такої відбувалось за заповітом.

Суд критично оцінює доводи позивачки щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини з поважних причини, зокрема у зв`язку з необхідністю встановлення родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачкою у судовому порядку, оскільки ОСОБА_3 померла у 2012 році, а звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин відбулось у 2022 році, тобто, після спливу десяти років після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Правова позиція Верховного суду України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, вбачається, що жодних доказів наявності поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою суду не представлено, клопотання про витребування таких чи допит свідків заявлено не було. Окрім того, не наведено доказів на підтвердження факту наявності у неї права на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , так як і факту відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . За таких обставин, суд вважає відсутніми правові підстави для визнання поважними причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини й визначення додаткового строку для її прийняття.

Враховуючи вищенаведене, заявлені позивачкою позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1235, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шепель Тетяна Василівна до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 09 травня 2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук