Справа № 452/3919/24
У Х В А Л А

Іменем України

про забезпечення позову

28 жовтня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою у розмірі 21020 доларів США, судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Одночасно, 23 жовтня 2024 року позивач надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 409 м2, зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 242), та грошові кошти, які знаходяться на рахунках в усіх банках (фінансових установах) в інших кредитно-фінансових установах України в межах розміру боргу 21020 доларів США.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до такого.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 зазначено, що «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При дослідженні заяви про забезпечення позову та доданих до неї доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актуальною інформацією про нерухомість «Опендатабот», номер інформаційної довідки 518-6 від 28 вересня 2024 року.

Разом з тим з даної інформації вбачається, що зазначене майно є предметом іпотеки за договором № 1643 від 25 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Амбрела», в забезпечення виконання зобов`язань, тип обтяження "іпотека" зареєстровано 25.05.2006 року (реєєстраційний номер обтяження 3254544).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 6, ч. 7 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Очевидним є те, що зміст договору іпотеки є підтвердженням відсутності у ОСОБА_2 можливості розпорядитися житловим будинком у встановленому законом порядку в силу обтяження за договором, відтак, суд вважає, що арешт та заборона на вчинення дій адресовані третім особам, які не є учасниками справи.

Отже, накладення арешту на вказаний житловий будинок впливає на майновий інтерес іпотекодержателя цього майна ТОВ «Фінансова компанія «Амбрела», який у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договором іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна в установленому законом порядку.

За змістом заяви заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в усіх банках (фінансових установах) в інших кредитно-фінансових установах України, що належать ОСОБА_2 . Втім судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить доказів наявності у відповідача на час розгляду заяви у банках (фінансових установах) в інших кредитно-фінансових установах України відкритих рахунків.

Таким чином з матеріалів заяви не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки не зазначені та не долучені докази, які підтверджують, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи що це може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає зазначені доводи недостатніми та не доведеними належними засобами, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 149-153, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя