Справа № 216/3754/23
провадження 2/216/533/24
РІШЕННЯ

іменем України

17 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дячук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 5000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, 15 листопада 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально- Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Первинний актовий запис № 567. Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_4 . При реєстрації шлюбу з відповідачем прийняла його прізвище, а саме: ОСОБА_5 . Від сімейних відносин мають доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .На утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровою людиною , на утриманні інших непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей не має, не несе ніяких зобов`язань перед третіми особами. Відповідач як відомо не працює офіційно , тому позивач вимушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошові сумі до досягнення донькою повноліття.

У судове засідання 17 жовтня 2024 року позивач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судові засідання 21.11.23, 05.01.2024,07.02.2024, 29.04.2024,30.07.2024, 17.10.2024 р. відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату, час розгляду справи був належним чином повідомлений.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року відзив було повернуто відповідачу без розгляду.

19 січня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач зазначила наступне, що відповідач має хорошу спеціальність - бухгалтер, але за фахом не працює. У теперішній час він працює неофіційно на автосервісі та має гроші. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 23 травня 2006 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції.

15 листопада 1997 року ОСОБА_7 одружилася із ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

Позивач проживає разом з донькою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже, під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом з ким спільно проживає дитина.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців.

Разом з тим, суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень.

Таким чином позивачем не обґрунтовано та не доведено, що матеріальне становище відповідача дає змогу по стягненню з нього аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000, 00 грн. щомісяця.

Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий із позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3200, 00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої доньки, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.

Викладені у відзиві доводи відповідача суд до уваги не приймає, оскільки ухвалою суду, відзив було повернуто відповідачу без розгляду.Доказів на підтвердження того, що дитина не перебуває на утриманні позивача суду надано не було.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Положенням ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 182, 191, 199-201 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини про стягнення аліментів - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти, на утримання ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) , у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 1211 (вісімсот сорок) грн. 20 коп.

6. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

8. Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО