Справа № 727/7838/24
Провадження № 2-о/727/375/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що має значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Шевченківський райони суд м.Чернівці із вказаною заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Обґрунтовуючи подану заяву вказував на те, що 18.07.2008 року між ним та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 963.

Від спільного шлюбу у сторін народилася донька: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спільне життя у сторін не складалось, 12.05.2017 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці, шлюб між ними було розірвано.

09.07.2022 року за спільною згодою між сторонами було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , який посвідчили у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І .

Починаючи з 2022 року і по теперішній час заявник самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням доньки - добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює для них необхідні умови для проживання та їх розвитку, забезпечує їх усім необхідним. ОСОБА_2 , виїхала за межі України та постійно проживає в Німеччині, що підтверджується копією закордонного паспорту та посвідкою на проживання в Німеччині.

Як батько, він приділяє достатньо часу для розвитку своєї доньки, сприяючи її інтелектуальному та духовному зростанню: слідкує за їх навчанням, допомагає та перевіряє домашнє завдання, додатково займається з донькою, що безперечно сприяє покращенню їх успішності в навчанні та подальшому розвитку.

Окрім цього, заявник безпосередньо турбується станом здоров`я доньки: забезпечує здорове харчування, використовуючи натуральні та корисні продукти, багато часу приділяє загартуванню дочок, забезпечує своєчасне проходження дітьми профілактичних оглядів лікарями та за необхідності, під керівництвом та наглядом лікарів, займається лікуванням дітей.

Також зазначає, що при цьому, ОСОБА_2 , не заперечує проти встановлення факту самостійного виховання ним їхньої спільної дитини, оскільки це відповідає інтересам доньки, з огляду на те, що вона не має фізичної можливості піклуватися про нєї.

Враховуючи викладене заявник просив встановити факт самостійного виховання ним доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, згідно якої заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Бабічук А.С., надала пояснення, що встановлення даного факту має для її довірителя важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокого батька», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть йому підстави для отримання допомоги на утримання дітей в розмірі 150% від соціальної пільги, змінити місце проживання доньки та після закінчення воєнного стану виїхати разом з дочкою за кордон без документального оформлення згоди матері, а також право на додаткову відпустку.

В інший спосіб отримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення судом даного факту, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає.

Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: 1) не перебування у шлюбі; 2) виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Заінтересована особа ОСОБА_4 , до суду також не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про здійснення розгляду справи без її участі.

Заявлені вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала пояснення, що бажає проживати разом із батьком, з матір`ю не знаходить спільної мови, і не спілкується.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та без посередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що час шлюбу у сторін народилися донька: ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

29.07.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1864.

Згідно п..3. вказаного Договору, місцем проживання дитини ОСОБА_3 , сторони визначили місце проживання батька. Також сторони домовились покласти обов`язки щодо виховання дитини утримання, піклування про її здоров`я, забезпечення достатнього рівня освіти на батька ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І .

Згідно довідки від 10 червня 2024 року видана директором ліцею № 9, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що мати дитини ОСОБА_2 , за час навчання дитини в закладі контакту зі школою не підтримує, успішністю, дитини не цікавиться, Навчанням і вихованням дитини займається виключно батько.

Згідно з інформаційної довідки-витягу з «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності», ОСОБА_1 , до кримінальної відповідальності не притягувався.

До матеріалів справи долучені заяви від свідків які письмово підтверджують, факт проживання заявника з донькою, та відсутність участі ОСОБА_2 у вихованні доньки.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За змістом статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності до вимог ст.234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Окрім цього, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі.

Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову.

З досліджених судом доказів, встановлено, що донька проживає разом із батьком, який здійснює її самостійне виховання та утримання, а тому, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту, а також враховуючи заяву ОСОБА_5 , яка не заперечує щодо встановлення факту самостійного виховання заявником їхньої спільної доньки, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 315-319, 352, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що має значення задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С. Гавалешко