Справа № 214/2848/23
Провадження № 2/211/1091/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -

встановив:

від імені та в інтересах позивача ОСОБА_4 до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся його представник адвокат Гейко Валерій Іванович з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на користь позивача, як безпідставно отримані грошові кошти, саме 1 700 доларів США та 28 337,86 гривень, також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07.09.2021 в магазині Auto Sturman за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , діючи як представник магазина та від імені продавця, в усному порядку запропонував позивачу ОСОБА_4 придбати (купити) наявний у магазині автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску. Автомобіль належав іншій особі, яка за словами ОСОБА_2 уповноважила його продати, з можливістю оплати вартості автомобіля частинами. На пропозицію ОСОБА_2 ОСОБА_4 погодився і в цей же день 07.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір №397 від 07.09.2021. Відповідно до п. 1.1 Договору «Я, продавець ОСОБА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 1226, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Петрівським ГВ УМВС України, отримав перший внесок на виплату авто в розмірі _ в рахунок сплати автомобіля, на умовах визначених цим договором і при наявності вільних кредитних ресурсів, а Позичальник зобов`язується прийняти та оплатити кредит відповідно до умов цього договору». Під час укладення цього договору ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_2 перший внесок за Договором у розмірі 1 700 доларів США. Після укладення Договору Позивач почав сплачувати на карткові рахунки, які були зазначені йому Відповідачем, чергові платежі за Договором, а саме: ОСОБА_4 було сплачено ОСОБА_2 грошові кошти за Договором 03.12.2021 у розмірі 4 922,00 грн. шляхом поповнення його банківської картки, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 03.12.2021; 11.01.2022 у розмірі 4 563,70 грн. шляхом поповнення його банківського рахунку в АТ «Таскомбанк» за № НОМЕР_3 , що підтверджується квитанцією ТОВ «Свіфт Гарант» від 11.01.2022; 12.01.2022 у розмірі 4 515,16 грн. шляхом поповнення його банківського рахунку в АТ «Таскомбанк» за № НОМЕР_3 , що підтверджується квитанцією ТОВ «Свіфт Гарант» від 12.01.2022; 04.12.2021 у розмірі 4 900,00 грн. шляхом поповнення його банківської картки, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2021; 13.02.2022 у розмірі 4 622,40 грн. шляхом поповнення його банківського рахунку в АТ «Альфа Банк» (наразі - АТ «Сенс Банк») за № НОМЕР_4 через платіжний термінал ІВох, що підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 13.02.2022; 14.02.2022 у розмірі 4815,00 грн. шляхом поповнення його банківського рахунку в АТ «Альфа Банк» (наразі - АТ «Сенс Банк») за № НОМЕР_4 через платіжний термінал ІВох, що підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 14.02.2022. Тобто, всього Позивач сплатив Відповідачу за Договором, окрім першого внеску у сумі 1 700 доларів США, ще й грошові кошти у загальній сумі 28 337,86 грн. 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан у зв`язку з початком військової агресії російської федерації щодо України, у зв`язку з чим Позивач втратив можливість сплачувати Відповідачу грошові кошти за автомобіль. Відповідач у лютому 2022 року приїхав за місцем проживання Позивача за адресою: АДРЕСА_2 , з двома невідомими особами та примусово, без оформлення будь-яких письмових документів забрав автомобіль Сенс, який придбав у нього Позивач, пославшись на те, що Позивач не сплатив у повному обсязі грошові кошти за автомобіль. ОСОБА_4 вважає, що Відповідач безпідставно отримав від нього грошові кошти, адже зазначений Договір за законодавством України вважається неукладеним з огляду на те, що по суті підписаний сторонами у справі Договір №397 від 07.09.2021 за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу. Вказаний Договір є неукладеним, адже сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору, тому Відповідач повинен повернути Позивачу безпідставно отримані ним кошти у розмірі 1 700 доларів США та 28 337,86 грн. Оскільки Відповідач, як фактичний користувач грошових коштів Позивача, без достатньої правової підстави користується ними на підставі неукладеного Договору, зобов`язаний повернути ці кошти Позивачу, як їх власнику, на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2023 позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

15.01.2024 справа надійшла до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Ніколенко Д.М.

Ухвалою суду від 16.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази у справі.

Відповідач ОСОБА_5 скористався правом подання відзиву на позов та 05.02.2024 подав його до суду. З відзиву на позов вбачається, що відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення безпідставно набутого майна. У відзиві відповідач вказав, що він працює на автомобільному майданчику за адресою: АДРЕСА_1 продаючи вживані автомобілі, які належать йому особисто, або його знайомим, родичам. Специфіка роботи полягає в тому, що клієнти які, придбають автотранспортні засоби, ніколи не мають коштів для повної сплати автомобіля, тому він надає кредит під визначений у договорі кредиту відсоток, який складає 4% на місяць та нараховується на залишок боргу. Простіше кажучи, він розраховується з власником автотранспортного засобу, а вже потім покупець сплачує йому кошти за автомобіль, або виступає посередником, передаючи кошти, які отримує від користувача авто, власнику автотранспортного засобу. У вересні 2021 року до Відповідача звернувся ОСОБА_4 , який мав намір придбати автотранспортний засіб DAWEОО SENS, 2014 року випуску, власником якого була дружина Відповідача - ОСОБА_6 . У ОСОБА_4 не вистачало повної суми для оплати автотранспортного засобу, тому він попрохав Відповідача укласти з ним договір кредиту, зобов`язавшись погасити заборгованість приблизно за півроку. Відповідач погодив дану обставину з його дружиною ОСОБА_6 та 07 вересня 2021 року між ними було укладено кредитний договір, згідно з яким він, ОСОБА_2 , надав у борг ОСОБА_4 кошти на купівлю транспортного засобу DAWEOO SENS, 2014 року випуску. Строк погашення кредиту складає 07 вересня 2023 року. Сума, на яку надається кредит складає 3 250 доларів США. За користування кредитними коштами Позичальник сплачує 4% на залишкову суму на кінець місяця, по закінченню місяця оплачується відсоток і частково, або повністю погашається тіло кредиту, але не менше обов`язкового платежу по роздруківці кредитора. Додатково сторони погодили, що сплата коштів може відбуватись у гривні за роздрібним курсом шляхом зарахування коштів на картковий рахунок. Погодивши умови кредитного договору, сторони його підписали та перейшли на виконання його умов. ОСОБА_4 отримав автомобіль, а власник авто ОСОБА_6 кошти від Відповідача за проданий автотранспортний засіб в іноземній валюті у сумі 3 250 доларів США. Згодом 07 листопада 2021 року ОСОБА_4 на автомобілі DAWEOO SENS, 2014 року випуску, разом з іншими особами приїхав на автомобільний майданчик та попрохав про обмін автотранспортного засобу DAWEOO SENS, 2014 року випуску, на Chevrolet AVEO з доплатою 500 доларів США, та фактичним перерахунком щомісячного платежу. Відповідач домовився з продавцем автотранспортного засобу Chevrolet AVEO, 2005 року випуску, про передачу його автотранспортного засобу на обмін та вони погодили з ним умови: ОСОБА_4 сплачує кошти на рахунок Відповідача, а він потім їх передає їх власнику. 07 листопада 2021 року ОСОБА_4 при свідках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишив DAWEOO SENS, 2014 року випуску, на обмін Chevrolet AVEO. 11 грудня 2021 року автомобіль DAWEOO SENS, 2014 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу був проданий іншій особі, що підтверджується відповідним договором. Після обміну автотранспортних засобів ОСОБА_4 продовжив сплачувати кошти за автотранспортний засіб Chevrolet AVEO, 2005 року випуску, та використовувати його у власних цілях. 13.02.2022 ОСОБА_4 в останній раз перерахував кошти згідно з умовами кредитного договору. З березня 2022 року ОСОБА_4 допустив порушення умов укладеного договору. Відповідач неодноразово намагався зв`язатись з Позивачем, але він не відповідав на телефонні дзвінки. Відповідач та власник авто телефонували до дружини та сина ОСОБА_4 з метою дізнатись, чому ним ігнорується вирішення погашення заборгованості та/або повернення авто. 23.08.2023 вони змогли додзвонитись до сина ОСОБА_4 , який повідомив, що у зв`язку з війною у ОСОБА_4 немає можливості сплачувати кредит, додатково повідомив, що автомобіль знаходиться в м. Жовті Води. Через деякий час вони змогли зв`язатись безпосередньо з ОСОБА_4 , який погодився повернути автотранспортний засіб Chevrolet AVEO, 2005 року випуску. 23.08.2023 у вечері вони на прохання ОСОБА_4 про повернення автомобіля прибули до м. Жовті Води. У присутності ОСОБА_4 та його сина їм було повернуто автотранспортний засіб. Також у присутності Позивача, провівши візуальний огляд автотранспортного засобу Chevrolet AVEO, 2005 року випуску, було виявлено, що автомобіль знаходиться в незадовільному технічному стані, пошкоджені елементи ходової частини, фактичний рух на такому авто був неможливий. Відповідачем було запропоновано Позивачу привести автомобіль у технічний стан, в якому він його отримав з урахуванням нормального зносу. У свою чергу, ОСОБА_4 повідомив, що у нього відсутні кошти на ремонт авто, тому він попрохав зробити ремонт коштом власника автотранспортного засобу, відняти від суми боргу, різницю повернути. Надалі автотранспортний засіб, що був у користуванні ОСОБА_4 , було відремонтовано та продано. Фактична сума за було продано автомобіль складає 3 900 доларів США, а ремонт автотранспортного засобу та нараховані штрафні санкції складали 4 463,65 доларів США. Згідно з умовами кредитного договору, ОСОБА_4 залишився винен ОСОБА_2 563,65 доларів США без врахування ремонтних робіт, які були проведені з метою приведення автомобіля до нормального стану. Відповідач, розуміючи ситуацію в країні, майновий стан Позичальника, фактично простив частину коштів з метою уникнення будь-яких конфліктних ситуацій у майбутньому. ОСОБА_4 не влаштувала сума витрат, пов`язаних з виконанням умов договору. Висуваючи претензії, ОСОБА_4 жодного разу не надав обґрунтованих вимог щодо правильності проведених ремонтних робіт, або контррозрахунку заборгованості за кредитним договором. Вважає, що Позивач безпідставно звернувся до суду з вимогами про стягнення безпідставно набутого майна.

13.03.2024 представником позивача адвокатом Гейком В.І. до суду скеровано через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, відповідно до якого представник просить відхилити всі доводи та аргументи Відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 , як безпідставні; позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі. Оскільки зазначені у відзиві на позов обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами та є таким, що не спростовують доводів та аргументів позивача. Так, Відповідач у відзиві стверджує, що продав ОСОБА_4 07.09.2021 належний його дружині автомобіль ДЕУ СЕНС, 2014 р.в. Проте такі доводи є безпідставними, так як в підтвердження цих обставин Відповідач не надав суду: доказів про шлюбні відносини з ОСОБА_6 ; доказів ідентифікуючих ознак нібито проданого Позивачу ОСОБА_4 автомобіля, таких як марка, модель, тип, номер шасі, повна маса, маса без навантаження, об`єм двигуна, тип пального, кількість сидячих місць, що зазвичай зазначаються в Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу; доказів того, що належний дружині Відповідача автомобіль дійсно був марки ДЕУ, а не ЗАЗ, як зазначено в Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, копія якого долучена Відповідачем до відзиву - письмового договору купівлі-продажу автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., укладеного між його власником або його представником (Відповідачем) та покупцем ОСОБА_4 і доказів передачі автомобіля покупцю; доказів передачі Відповідачем продавцю коштів за проданий автомобіль; доказів наявності у Відповідача повноважень діяти від імені та в інтересах власника автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., ОСОБА_6 ; доказів перереєстрації автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., з власника на покупця ОСОБА_4 в Сервісному центрі МВС; доказів отримання ОСОБА_4 Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в.; доказів сплати продавцем автомобіля ОСОБА_6 , або Відповідачем, як її представником та чоловіком, податку на дохід та військового збору 1,5% від продажу 07.09.2021 автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., Позивачу з суми продажу Позивачу 3 250,00 доларів США; доказів того, що придбаний 07.09.2021 Позивачем у Відповідача автомобіль ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., станом на 07.09.2021 коштував 3 250,00 доларів США, а вже через 3 місяці став коштувати усього 5 000,00 гривень, що по курсу НБУ складало 186,01 долара США (5 000,00 грн. : 26,88 грн. = 186,01 долара США), як вбачається з доданого Відповідачем до відзиву договору купівлі-продажу авто з ОСОБА_10 від 14.12.2021. За таких обставин, з урахуванням вимог законодавства щодо обов`язкової письмової форми договору купівлі-продажу транспортного засобу, вбачається, що між власником автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., ОСОБА_6 та Позивачем ОСОБА_4 07.09.2021 договір купівлі-продажу автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., не укладався, та, відповідно, Позивач ніколи не набував прав власності на нього. Додатковим доказом не укладення 07.09.2021 договору купівлі-продажу ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., є долучена Відповідачем до свого відзиву копія договору купівлі-продажу цього автомобіля іншій особі ОСОБА_10 від 14.12.2021. Тобто, до 14.12.2021 ОСОБА_6 залишалась власником автомобіля, попри ствердження Відповідача про його продаж ОСОБА_4 07.09.2021. І укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу 07.09.2021 без дотримання письмової форми не може бути підтверджено свідками, про виклик яких Відповідач подав суду клопотання. Відповідно, Позивач ніколи не набував прав власності на автомобіль ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., відповідно між сторонами спору не виникли будь-які права та обов`язки з приводу купівлі-продажу автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в. У відзиві Відповідач зазначає, що 07.11.2021 позивач попросив Відповідача поміняти авто ДЕУ СЕНС, 2014 р.в., на авто ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., з доплатою 500 доларів США, на що відповідач погодився і обмін автомобілями відбувся. Проте такі доводи Відповідача є безпідставними, так як у підтвердження цих обставин Відповідач не надав суду: доказів укладення письмового договору обміну автомобілями між ОСОБА_4 , як власником ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., та власником автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., та акту обміну автомобілями; доказів ідентифікуючих ознаки переданого в порядку обміну Позивачу ОСОБА_4 автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., таких як марка, модель, тип, номер шасі, повна маса, маса без навантаження, боєм двигуна, тип пального, колір, кількість сидячих місць, що зазвичай зазначаються в Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу; доказів наявності у Відповідача повноважень діяти від імені та в інтересах власника автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в.; доказів перереєстрації автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., з власника на покупця ОСОБА_4 в Сервісному центрі МВС, і навпаки; доказів отримання ОСОБА_4 Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., на його ім`я. За таких обставин, з урахуванням вимог законодавства щодо обов`язкової письмової форми договору обміну транспортними засобами вбачається, що між власником автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., та Позивачем ОСОБА_4 договір обміну транспортними засобами не укладався. І укладення договору обміну транспортними засобами не може бути підтверджено свідками, про виклик яких Відповідач подав суду клопотання. Відповідно, Позивач не ніколи набував прав власності на автомобіль ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., відповідно між сторонами спору не виникли будь-які права та обов`язки з обміну автомобілями. Відповідач у відзиві стверджує, що позивач у вересні 2021 звернувся до Відповідача з наміром придбати авто ДЕУ СЕНС, 2014 р.в., власником якого була дружина відповідача, і Позивачу, як покупцю, не вистачило коштів, тому він взяв у Відповідача в кредит під відсотки 3 250 доларів США, уклавши 07.09.2021 кредитний договір строком до 07.09.2023, згідно п. 1.4. якого після повного погашення кредиту та виплати повної суми позичальник має право діяти з предметом кредиту на власний розсуд. Проте такі доводи Відповідача є безпідставними, так як в підтвердження цих обставин Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів. Виходячи з дійсних обставин вбачається, що виниклі між сторонами спору правові відносини могли б мати за певних обставин ознаки договору фінансового лізингу, а не кредитних відносин. Вважаю, що договір від 07.09.2021 підписаний Відповідачем та ОСОБА_4 не можна вважати ані укладеним кредитним договором, ані укладеним договором позики, ані укладеним договором фінансового лізингу.

18.03.2024 представником позивача адвокатом Гейком В.І. до суду скеровано через систему «Електронний суд» заяву про збільшення позовних вимог до розгляду. Представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 700 доларів США та 47 315 гривень, як безпідставно отримані грошові кошти.

22.03.2024 представником відповідача адвокатом Солодом Р.Г. до суду скеровано через систему «Електронний суд» заперечення, відповідно до якого представник просить постановити рішення, яким в повному обсязі відмовити Адвокату Гейко Валерію Івановичу, що діє в інтересах ОСОБА_4 , в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна. Представник відповідача вважає, що доводи представника Позивача не заслуговують на увагу суду, виходячи з тієї обставини, що автотранспортний засіб - автомобіль ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., був у користуванні ОСОБА_4 . Після того як за ініціативою ОСОБА_4 відбувся обмін автотранспортного засобу на інший, був проданим сторонній особі, про що свідчить договір купівлі-продажу від 11 грудня 2021 року доданий до Відзиву. Звертає увагу суду, що ОСОБА_2 надав кошти в борг ОСОБА_4 , а подальші дії з автотранспортним засобом, в т.ч. реєстрації чи перереєстрації не стосуються сторону Відповідача. Щодо недоведеності Відповідачем факту проведення обміну ОСОБА_4 належного йому автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в., на автомобіль ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в. Як зазначалось у Відзиві на позовну заяву, 07 листопада 2021 року ОСОБА_4 на автомобілі DAWEOO SENS, 2014 р.в., разом з іншими особами приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , та особисто попрохав про обмін автотранспортного засобу DAWEOO SENS, 2014 р.в., на Chevrolet AVEO з доплатою 500 доларів США, та фактичним перерахунком щомісячного платежу без переукладання кредитного договору. Зазначену обставину представник Позивача очевидно не визнає, але вона мала місце. Надалі, представник Позивача зазначає, що ОСОБА_4 ніколи не набував право власності на автомобіль Chevrolet AVEO, 2005 р.в., Відповідачу невідомий такий факт, з підстав зазначених вище. Щодо недоведеності Відповідачем укладення між ним та ОСОБА_4 07.09.2021 кредитного договору на суму 3 250,00 доларів США для купівлі автомобіля ДЕУ (ЗАЗ) СЕНС, 2014 р.в. Даний доказ надавався разом з позовною заявою представником Позивача, це кредитний договір № 397. Щодо не можливості станом на 07.09.2021 укладення Відповідачем кредитних договорів в силу вимог законодавства. ОСОБА_2 згідно з умовами договору надав кошти в борг ОСОБА_4 , про що останній надав свою згоду, поставивши свій підпис. На підтвердження Позивач надав копію договору № 397. Чинний Цивільний Кодекс не забороняє фізичним особам надавати іншим фізичним особам кошти в борг. Також, як зазначалось у Відзиві на позовну заяву між сторонами ніколи не укладалось договорів фінансового лізингу. Не можна вважати підписання договору від 07.09.2021 укладенням між сторонами спору договором позики. Якщо керуватись доводами представника позивача, то необхідно звернути увагу на наступні обставини. ОСОБА_4 намагається стягнути кошти з ОСОБА_2 , які він не передавав, адже доказів які б свідчили про передачу коштів у нього відсутні. Звертаю увагу суду, що між сторонами відбулись реальні договірні правовідносини, за якими ОСОБА_4 за власною ініціативою отримав у ОСОБА_2 кошти в борг для подальших цілей придбання автотранспортного засобу, на виконання умов укладеного договору сплачував відсотки, перестав виконувати умови договору у зв`язку з відсутністю коштів у ОСОБА_4 , про що свідчить відповідне листування. Своїми хибними доводами представник Позивача адвокат Гейко В.І. свідомо намагається ввести суд в оману, що призведе до неправильного з`ясування обставин по справі та прийняття не справедливого та незаконного рішення.

Ухвалою суду від 22.05.2024 у задоволенні заяви представнику позивача адвокату Гейку Валерію Івановичу про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та поновлення його відмовлено; заяву про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду представнику позивача адвокату Гейку Валерію Івановичу.

29.05.2024 представником позивача адвокатом Гейком В.І. до суду скеровано через систему «Електронний суд» письмові пояснення. З яких вбачається, що представник позивача просить відхилити всі доводи та аргументи Відповідача ОСОБА_2 , які він наводить, заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_4 , як безпідставні; позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі. Щодо правових відносин, які виникли поміж сторонами спору. Дійсні обставини були наступними: сам Відповідач у Відзиві на позовну заяву повідомив суду алгоритм продажу ним автомобілів, зазначаючи, зокрема наступне: Я, ОСОБА_2 , працюю на автомобільному майданчику, продаючи вживані автомобілі, які належать мені особисто або моїм знайомим, родичам. Специфіка роботи полягає в тому, що клієнти, які придбають автотранспортні засоби інколи не мають коштів для повної сплати автомобіля, тому я надаю кредит під визначений у договорі кредиту відсоток, який складає 4% на місяць та нараховується на залишок боргу, простіше кажучи, я розраховуюсь з власником автотранспортного засобу, а вже потім покупець сплачує мені кошти за автомобіль або виступаю посередником передаючи кошти, які отримую від користувача авто власнику автотранспортного засобу. Разом з тим, щоб встановити дійсні правові відносини, які винили поміж сторонами, вважаю, що слід також надати оцінку фактичним обставинам виникнення цих відносин, які були наступними. 07.09.2021 Позивач з дружиною та знайомими прибув до автомобільного майданчику біля магазину Auto Sturman за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір придбати собі у власність автомобіль. Відповідач ОСОБА_2 , який уособлював собою особу, яка була головною на майданчику та яка уповноважена на відчуження виставлених на продаж автомобілів, запропонував ОСОБА_4 придбати автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску (далі Автомобіль №1), за 4 950 доларів США. Позивач ОСОБА_4 , оглянувши запропонований для купівлі ОСОБА_2 Автомобіль №1, погодився на пропозицію Відповідача купити його. Але, так як у Позивача не вистачало коштів для повного розрахунку, а були в наявності лише 1 700 доларів США, то Відповідач ОСОБА_2 запропонував надати йому кредит на суму коштів, що бракує, а саме у розмірі 3 250 доларів США за умови щомісячної виплатою ОСОБА_4 кредиту та відсотків за користування кредитом, з погашенням усієї заборгованості за Автомобіль №1 до 07.09.2023. Позивач погодився на таку пропозицію Відповідача, і в той же день 07.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було підписано письмовий договір №397 від 07.09.2021 (далі Договір №397). До підписання цього договору ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_2 перший внесок за Автомобіль №1 за договором у розмірі 1 700 доларів США, що можуть підтвердити свідки з його боку, які були присутні під час підписання Договору №397 та на власні очі бачили факт передачі грошей. Ці свідки зазначені на другій сторінці Договору №397. Факт отримання 1 700 доларів США Відповідач не заперечував і визнав у судовому засіданні 04.03.2024. У Договорі №397 Сторони домовились про те, що ОСОБА_2 зобов`язується передати ОСОБА_4 у власність Автомобіль №1 лише після сплати повної суми останнім заборгованості з кредиту та відсотків за його користування. За умовами Договору №397 ОСОБА_4 попри повну сплату ним ОСОБА_2 ціни за автомобіль (власними коштами в сумі 1 700 $ та кредитними в сумі 3 250 $) відразу після підписання Договору №397 не набував прав власності на Автомобіль №1, а до повного погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитом і відсотками за користування кредитними коштами, набував лише право тимчасового володіння та користування ним (тобто отримував автомобіль у найм). Тобто, стати власником Автомобіля №1, тобто мати право окрім володіння та користування ним ще й розпоряджатися ним, ОСОБА_4 мав право лише після повного погашення ОСОБА_2 кредиту та виплати повної суми. Саме про це свідчить п. 1.4 Договору №397 згідно з яким: після повного погашення кредиту та виплати повної суми Позичальник має право діяти з предметом кредиту на власний розсуд. Відразу після підписання сторонами договору від 07.09.2021 Позивач отримав від Відповідача Автомобіль №1, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу та ключі від нього і став користуватись ним. Тобто, за вищезазначених обставин вбачається, що на підставі підписаного сторонами письмового договору №397 від 07.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виникли правові відносини щодо кредитних відносин, відносини купівлі-продажу транспортного засобу частково за кредитні кошти та відносини найму транспортного засобу. В договорі №397 його сторони позначені наступним чином: Відповідач як «Продавець», Позивач як «Позичальник». З аналізу тексту договору №397 від 07.09.2021 вбачається, що він є змішаним договором, який містить у собі одразу ознаки декількох договорів: 1) кредитного договору; 2) договору купівлі-продажу транспортного засобу частково за кредитні кошти, 3) договору найму транспортного засобу. Щодо кредитних правових відносин між сторонами. На підставі підписаного договору №397 від 07.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вбачається, що Відповідач ОСОБА_2 за договором №397 від 07.09.2021 зобов`язався надати ОСОБА_4 кредит на суму 3 250 $ для оплати частини ціни купованого автомобіля марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, за яким ОСОБА_2 , як Кредитор, зобов`язався надати Позичальнику ОСОБА_4 грошові кошти у вигляді кредиту для часткової оплати ціни транспортного засобу - автомобіля марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, в розмірі 3 250 $, а ОСОБА_4 , як Позичальник, зобов`язався належним чином повертати ОСОБА_2 у строк до 07.09.2023 Кредит в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором №397 від 07.09.2021, а саме повертати кредит частинами - щомісячними платежами, також сплачуючи проценти (плату) за користування Кредитом у розмірі 4% (чотири проценти) річних на суму залишку заборгованості за Кредитом (пункт 1.2 Договору). Щодо правових відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідач ОСОБА_2 підписав 07.09.2021 з ОСОБА_4 договір №397 від 07.09.2021, який є у тому числі містить ознаки договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, за яким ОСОБА_2 зобов`язався передати у власність ОСОБА_4 Автомобіль №1, а ОСОБА_4 зобов`язався прийняти цей Автомобіль №1 та сплатити за нього певну суму коштів 4 950 $; ОСОБА_4 зобов`язався оплатити вартість Автомобіля №1 в наступному порядку: спочатку сплатити ОСОБА_2 перший внесок за автомобіль власними у розмірі 1 700 $, а залишок ціни автомобіля у сумі 3 250 $ зобов`язався сплачувати ОСОБА_2 протягом двох років (24 місяців) з моменту підписання цього договору щомісячними платежами впритул по 07.09.2023. ОСОБА_4 погодився з тим, що щомісячні платежі включатимуть заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 за кредит у сумі 3 250 $ та відсотки за їх користування; сторони погодили, що право власності на Автомобіль №1 попри повну сплату його ціни 07.09.2021 ОСОБА_2 ОСОБА_4 переходить до покупця ОСОБА_4 з моменту повного погашення ОСОБА_4 ОСОБА_2 заборгованості з кредиту в сумі 3 250 доларів США та відсотків за його користування. Щодо правових відносин найму транспортного засобу. З аналізу письмового договору №397 від 07.09.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вбачається, що він містить у собі ознаки такого договору, як найм транспортного засобу - автомобіля марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, за яким Покупець ОСОБА_4 набув право володіння та користування Автомобілем №1 07.09.2021 відразу після підписання Договору №397. А стати власником Автомобіля №1, тобто мати право володіти, користуватись та розпоряджатись ним, ОСОБА_4 мав право лише після виплати повної суми заборгованості ОСОБА_2 за кредитом та до певної дати 07.09.2023. Тобто, Відповідач ОСОБА_2 07.09.2021 фактично передав Позивачу ОСОБА_4 в найм (користування) Автомобіль №1 на певний строк. За договором найму транспортного засобу наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві транспортний засіб в користування за плату на певний строк. З аналізу правовідносин, які виникли між сторонами, вбачається, що між ними виникли кредитні відносини, відносини купівлі-продажу Автомобіля №1 та відносини найму транспортного засобу. Разом з тим представник вважає, що між сторонами змішаного Договору №1 від 07.09.2021 права та обов`язки у сторін могли б виникнути лише за умови укладеності вищезазначених договорів за законодавством України. Згідно з статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним тільки тоді, коли між сторонами в потрібній для відповідних випадків формі досягнуто згоди зі всіх істотних його умов. Це означає, що за відсутності хоча б однієї з таких умов договір не може вважатися укладеним. Правові наслідки підписання сторонами 07.09.2021 Договору №397 з ознаками кредитного договору. Щодо наявності підстав вважати неукладеним підписаний сторонами кредитний договір. Вважає, що підписання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Договору №397 від 07.09.2021 не свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Відповідач ОСОБА_2 , як фізична особа, станом на 07.09.2021 не мав права взагалі на укладення кредитних договорів в силу вимог чинного на той час законодавства України. ОСОБА_2 не міг буди кредитодавцем за кредитним договором, бо згідно ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, кредитодавцем за кредитним договором може бути лише банк або інша фінансова установа, якою Відповідач ОСОБА_2 , як фізична особа, не був, а тому не мав право на укладення такого виду договорів. А за таких обставин вбачається, що Договір №397 містить ознаки договору позики, укладення якого між фізичними особами на той час не було заборонено законом. Договір №397 чи Розписка позичальника як документ, для підтвердження боргового зобов`язання, мають містити умови отримання позичальником у борг грошей із зазначенням зобов`язання позичальника їх повернення та дати отримання коштів. Разом з тим підписаний сторонами Договір №397 не містить у собі підтвердження факту отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_2 кредитних (позики) коштів у сумі 3 250 доларів США та зобов`язання ОСОБА_4 про повернення їх ОСОБА_2 . В дійсності ОСОБА_4 не отримував від ОСОБА_2 кредитних коштів у сумі 3 250 доларів США. Позикодавець ОСОБА_2 лише усно завірив Покупця ОСОБА_4 , що обов`язково передасть ці кредитні кошти (3 250 доларів США) разом з особистими коштами ОСОБА_4 у сумі 1 700 доларів США власнику Автомобіля №1 в якості оплати за Автомобіль №1 за договором купівлі-продажу. Лише підписання ОСОБА_4 Договору №397, у п. 1.4 якого зазначено: «Сума кредиту за автомобіль 3 250 доларів США (прописом три тисячі двісті п`ятдесят), та зазначення ОСОБА_4 , як «Позичальник», не свідчить про фактичне надання ОСОБА_4 ОСОБА_2 цих коштів. А факт передачі ОСОБА_2 позики у сумі 3 250 доларів США ОСОБА_4 не може доводитися поясненнями Відповідача та показаннями свідків, яких Відповідач запросив допитати в суді. У зв`язку з цим звертає увагу суду на те, що статтею 1051 ЦК України закріплено наступне: «Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором». Крім того звертає увагу суду на те, що зміст Договору №397 є незрозумілим він не містить й інших умов договору - порядку повернення грошових коштів, він містить назви сторін «Продавець» та «Позичальник», але не містить визначення інших сторін договорів купівлі-продажу та кредитного (позикового) договору «Покупця» та «Кредитодавця» (позикодавця). З його тексту не вбачається однозначного підтвердження передання ОСОБА_2 кредитних (позики) коштів у сумі 3 250 доларів США ОСОБА_4 , отримання їх ОСОБА_4 та зобов`язання ОСОБА_4 про повернення цих коштів ОСОБА_2 , що є обов`язковими умовами для того, щоб договір позики вважався укладеним. За вищезазначених обставин вбачається, що кредитний (позика) Договір №397 не є укладеним, так як відсутня розписка позичальника, а сам Договір №397 не містить підтвердження передання ОСОБА_2 , як позикодавцем, та отримання ОСОБА_4 , як позичальником, визначеної грошової суми, та зобов`язання ОСОБА_4 про повернення їх ОСОБА_2 . А за таких обставин Договір №397 від 07.09.2021 в частині ознак договору позики не є укладеним. А за фактом неукладеності договору позики у його сторін (Позивача та Відповідача) не виникло жодних цивільних прав та обов`язків. Правові наслідки підписання сторонами Договору №397 від 07.09.2021 з ознаками договору купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою кредитними коштами. З аналізу тексту Договору №397 вбачається, що він містить у собі ознаки купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Щодо наявності підстав вважати неукладеним договір купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами. Як предмет Договору №379 в частині зазначення ознак договору купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами сторонами зазначено транспортний засіб - автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску. Разом з тим зазначення в Договорі №397 ідентифікуючих ознак предмета договору - транспортного засобу лише як автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, не є доказом досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних його умов. Українським виробником легкових автомобілів ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» у 2014 році випущено не один єдиний автомобіль марки Сенс білого кольору, а значка кількість. А тому для однозначного визначення саме того автомобіля, який конкретно був предметом Договору №379, на думку представника, сторонам необхідно було зазначити й інші суттєві індивідуальні ідентифікуючи ознаки - тип, модель, рік виготовлення, колір, об`єм двигуна, повна маса, номер кузова тощо. Разом з тим таких погоджених сторонами ідентифікуючих індивідуальних ознак предмета договору - транспортного засобу Договір №397 не містить. Не містить Договір №397, як договір купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами, таких істотних його умов, як ціна товару, порядок і розмір платежів. А за вищезазначених обставин Договір №397 від 07.09.2021, як договір купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами, є неукладеним. А за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Щодо наявності правових підстав вважати розірваним Договір №397. У разі ж, якщо суд дійде висновку про укладеність Договору №397 від 07.09.2021 в частині укладеності договору купівлі-продажу транспортного засобу з частковою оплатою товару кредитними коштами, то на думку представника Позивач все одно має право на стягнення з Відповідача безпідставно отриманих коштів виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами Договір №397 від 07.09.2021 за досягнутою домовленістю між сторонами Договору достроково розірвано за обопільною домовленістю та згодою сторін 07.11.2021. Предмет Договору № 397 - автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску 07.11.2021 повернутий Покупцем ОСОБА_4 продавцю ОСОБА_2 та отриманий ОСОБА_2 , що визнається ним самим. Тобто, наслідками дострокового розірвання сторонами Договору №397 є, як обов`язок Покупця ОСОБА_4 повернути Автомобіль №1, як предмет купівлі-продажу, так і обов`язок Продавця ОСОБА_2 , прийняти його та повернути ОСОБА_4 сплачені за нього кошти у повному обсязі. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, у зв`язку з достроковим розірванням сторонами Договору №397 зобов`язання сторін припинились. А ураховуючи, що умови Договору №397 не передбачають можливості нарахування Продавцем ОСОБА_2 покупцю ОСОБА_4 плати за користування Автомобілем №1 після дострокового розірвання договору за згодою сторін, то у Позивача ОСОБА_4 відсутній обов`язок із здійснення оплати за фактичне користування Автомобілем №1 за відповідний період часу за 2 місяці з 07.09.2021 по 07.11.2021. Правові наслідки підписання сторонами Договору №397 від 07.09.2021 з ознаками договору найму транспортного засобу. Щодо наявності правових підстав вважати неукладеним договір найму транспортного засобу. Зі змісту підписаного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Договору №397 від 07.09.2021 вбачається, що Продавець ОСОБА_2 уклав 07.09.2021 з ОСОБА_4 серед іншого і договір найму транспортного засобу - автомобіля марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, так як 07.09.2021 прав власності на Автомобіль №1 Покупець ОСОБА_4 не набув, проте набув право володіння та користування ним на строк до 07.09.2023. Як предмет договору найму транспортного засобу в Договорі №379 сторонами зазначено транспортний засіб - автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску. Разом з тим зазначення в Договорі №397, як в договорі найму транспортного засобу, індивідуальних ознак предмета договору - транспортного засобу лише як автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, є доказом не досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних його умов. Українським виробником легкових автомобілів ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» у 2014 році випущено не один єдиний автомобіль марки Сенс білого кольору, а значка їх кількість. А тому для однозначного визначення того, який саме з них був предметом Договору №379, на думку представника, сторонам необхідно було зазначити усі ідентифікуючи ознаки автомобіля - тип, модель, рік виготовлення, колір, об`єм двигуна, повна маса, номер кузова, тощо. Разом з тим таких погоджених сторонами індивідуальних ознак предмета договору - транспортного засобу Договір №397 не містить. А за таких обставин Договір найму транспортного засобу №397 від 07.09.2021 є неукладеним. А за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Щодо наявності правових підстав вважати недійсним в силу закону (нікчемним) договір найму транспортного засобу У разі ж, якщо суд дійде висновку про укладеність Договору найму транспортного засобу №397 від 07.09.2021, то у його сторін (Позивача та Відповідача) не виникає жодних цивільних прав та обов`язків на підставі нього, так як він є недійсним в силу закону, тобто нікчемним з огляду на недотримання сторонами нотаріальної форми договору. Сторонами договору найму (оренди) транспортних засобів №397 від 07.09.2021 є фізичні особи, відповідно, він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Проте сторонами недодержано вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, а тому Договір №397 є нікчемним. Наслідки нікчемності правочину, у тому числі обов`язок повернути все одержане за нікчемним договором, також настають для сторін у силу вимог закону. Правові наслідки користування Позивачем автомобілем ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в. (далі Автомобіль №2). Виходячи з обставин по справі вбачається, що після двомісячного користування автомобілем марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску, ОСОБА_4 та Відповідач ОСОБА_2 за домовленістю та обопільною згодою розірвали договір №397 від 07.09.2021 та на підставі усної домовленості обміняли предмет Договору №397 автомобіль марки Сенс, білого кольору, 2014 року випуску (Автомобіль №1) на інший ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в. (далі Автомобіль №2) з умовою збільшення ОСОБА_2 для ОСОБА_4 кредиту на 500 доларів. 07.11.2021 Покупець ОСОБА_4 повернув Продавцю ОСОБА_2 з найму авто ДЕУ СЕНС, 2014 р.в., а отримав у користування (найм) інше авто ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в. Надаючи правову оцінку виниклим на підставі усної домовленості про обмін автомобілями між Продавцем ОСОБА_2 та Покупцем ОСОБА_4 . правовим відносинам вважаю, що усний договір 07.11.2021 між сторонами про обмін автомобілями (а по великому рахунку правові наслідки усного договору не залежать від його дійсної природи) не може за законодавством України вважатися укладенням ані Договору обміну автомобілями, ані договору купівлі-продажу автомобіля, ані внесенням змін до Договору №397 ані укладенням та зміною будь-якого іншого договору. Усний договір між сторонами від 07.11.2021 предметом якого був транспортний засіб автомобіль ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., не породжує у його сторін (Позивача та Відповідача) прав та обов`язків, передбачених законодавством для будь-яких цивільно-правових договорів. Таких висновків представник дійшов з огляду на наступне. За ствердженням Відповідача укладенням 07.11.2021 сторонами усного договору внесено зміни до письмового Договору № 397 від 07.09.2021 в частині зміни предмета договору купівлі-продажу та предмета договору найму транспортного засобу з Автомобіля №1 на Автомобіля №2, та в частині збільшення розміру наданого ОСОБА_2 . ОСОБА_4 кредиту на 500 доларів США в частині зміни кредитного (позикового) договору. З вищезазначеного вбачається, що Відповідач вважає, що 07.11.2021 на підставі усної домовленості між тими ж сторонами (Позивачем та Відповідачем), що й у Договорі №397, змінились існуючі правові відносини: змінились кредитні відносини - сума кредиту збільшилась на 500 доларів США; змінились відносини купівлі-продажу транспортного засобу - предмет купівлі-продажу змінився з Автомобіля №1 на Автомобіль №2; змінились відносини найму транспортного засобу - предмет найму змінився з Автомобіля №1 на Автомобіль №2. Разом з тим доводи Відповідача у цій частині є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто, виниклі між сторонами правові відносини щодо внесення змін до Договору №397 мали б оформлюватись сторонами обов`язково в письмовій формі, а в усній форму можна укладати лише договори, визначені ч. 1 ст. 206 ЦК України. Договір сторін від 07.11.2021 про внесення змін щодо предмета та умов Договору №397 від 07.09.2021 не є правочином, який виконувався сторонами в момент його вчинення, а тому він не міг вчинятись усно. З огляду на вищезазначене усна домовленість між сторонами 07.11.2021 про внесення змін до Договору №397 від 07.09.2021 щодо предмета та інших його умов не може вважатися за законодавством України укладенням сторонами договору, який призвів до виникнення або зміни прав та обов`язків сторін. Тобто, усний договір від 07.11.2021, на підставі якого Позивач ОСОБА_4 отримав від Відповідача ОСОБА_2 в найм автомобіль ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., та збільшилась сума кредитних коштів на 500 доларів США в письмовому вигляді не оформлювався, а був лише усним. Це визнає і сам Відповідач, який на сторінці 3 своїх Заперечень на відповідь на відзив Позивача від 22.03.2024, зокрема, зазначає наступне «… без переукладення кредитного договору». Пропозицію повернення ОСОБА_4 Автомобіля №2 ОСОБА_2 надійшла від Відповідача, який запропонував Позивачу наступний алгоритм дій - Позивач повертає автотранспортний засіб ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., у тому стані, який він отримав 07.11.2021 з урахуванням нормального зносу, але, якщо необхідний ремонт, то виконати його за власні кошти, надалі авто продається, а частина коштів повертається Позивачу. 23.08.2022 (Відповідач у відзиві помилково зазначає 23.08.2023) у місті Жовті Води ОСОБА_2 особисто прибув за місцем проживання Позивача, де і відбулось повернення ОСОБА_4 . ОСОБА_2 з найму автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в. Доказів того, що Автомобіль № 2 мав значний знос, який не був нормальним, Відповідачем суду не надано. Проте після продажу Автомобіля №2 він зобов`язався повернути кошти Позивачу. З юридичної точки зору вбачається, що усний договір від 07.11.2021 сторонами договір за домовленості сторін було розірвано за обопільної згоди та 23.08.2022 відбулось повернення Позивачем Відповідачу ОСОБА_2 автомобіля ШЕВРОЛЕТ АВЕО, 2005 р.в., з найму. З огляду на вищезазначене вбачається, що на підставі письмового Договору №397 від 07.09.2021 між Продавцем ОСОБА_2 та Покупцем ОСОБА_4 . Позивач певний час (2 місяці з 07.09.2021 по 07.11.2021) користувався Автомобілем №1, а з 07.11.2021 на підставі усного договору від 07.11.2021 до 23.08.2022 іншим транспортним засобом - Автомобілем №2. Разом з тим обидва договори найму транспортних засобів і від 07.09.2021 №397 щодо найму Автомобіля №1 і усний від 07.11.2021 щодо найму Автомобіля №2 є нікчемними правочинами через недодержання їх нотаріальної форми, бо відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України). А за таких обставин, враховуючи що письмовий Договір №397 від 07.09.2021 підписаний сторонами є змішаним договором, який серед іншого містить ознаки і договору найму транспортного засобу, то Договір від 07.09.2021 є нікчемним та не породжує прав та обов`язків сторін. За усього вищезазначеного у цих письмових поясненнях вбачаються цілком обґрунтованими позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача безпідставно отриманих грошових коштів від Позивача.

У судовому засіданні представники позивача адвокат Гейко В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив, письмових пояснень та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача адвокат Солод Р.Г. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченні, просив відмовити у їх задоволенні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що 07.09.2021 року вона зі своїм чоловіком, ОСОБА_4 , приїхала до м.Кривий Ріг, щоб придбати автомобіль в розстрочку. Вони обрали ОСОБА_12 2014 року, дали завдаток в розмірі 1700 доларів США та 3250 доларів США взяли на виплату на 2 роки. Через два місяці чоловік захотів іншу автівку, тому, усно домовившись між собою, вони взяли ОСОБА_13 та домовились доплатити ще 500 доларів США до раніше визначеного боргу в сумі 3250 доларів США. Коли почалась війна, то грошей на виплату не було, а потім в серпні прихав до них ОСОБА_14 та забрав авто. Домовились, що як тільки ОСОБА_14 продасть те авто, то поверне хоча б 1700 доларів США. ОСОБА_15 добровільно надавав кошти ОСОБА_14 і сам щомісячно платив кошти за авто.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що 07.09.2021 року вона зі своїм чоловіком, ОСОБА_17 , та його батьками ( ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ) приїхали до м.Кривий Ріг, щоб придбати автомобіль. Свій вибір ОСОБА_4 зупинив на білому ОСОБА_12 , попередньо віддавши за авто ОСОБА_14 1700 доларів США, іншу суму розбили на 2 роки. Через 2 місяці ОСОБА_4 захотів кращу машину, тому вони знову поїхали до м.Кривий Ріг на автомайданчик, де ОСОБА_4 вибрав ОСОБА_13 з доплатою 500 доларів США до попередньої суми. Як почалась війна ОСОБА_4 не зміг виплачувати за авто. Вважає, що ОСОБА_4 уклав договір кредиту/купівлі авто в розстрочку. ОСОБА_4 добровільно надавав кошти за автомобіль

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що пам`ятає як на автомайданчик " ОСОБА_18 " приїхала сім`я з 4 осіб і він допомагав в цей час ОСОБА_2 , коли та сім`я обирала автівку. Вони вибрали ОСОБА_12 , дали завдаток в 1700 доларів США, іншу суму доклав ОСОБА_14 в позику. Через декілька місяців вони знову приїхали і взяли ОСОБА_13 , треба було доплатити 500 доларів США та ця сума додалась до загального боргу. Пізніше вони зідзвонились із сином ОСОБА_15 та поїхали в м.Жовті Води наприкінці літа 2022 року, щоб забрати авто, яке було у несправному стані на автосервісі. Вони забрати авто, відремонтували його та восени продали за 3900 доларів США. Знає, що ОСОБА_4 не просив перереєструвати на себе авто. Зазначив, що в авто ОСОБА_13 замість стойки був пеньок, можливо була малярка по задній частині по ходовій.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що в той час стажувався в компанії "Автоштурман". Знає, що відбувся обмін ОСОБА_12 на ОСОБА_13 . Через те, що людина не сплачувала за авто, вони поїхали в м.Жовті Води забирати авто, яке знаходилось на СТО в ремонті, бо не було ходової частини, на кузові іржа. В подальшому авто було продане.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 та на той час володіла автомобілем ОСОБА_12 . Вона прийняла рішення продати вказаний автомобіль та попросила чоловіка виставити його на продаж на автомайданчику. Через певний час авто було придбане ОСОБА_4 , а їй чоловік передав гроші в сумі 4850 доларів США. При цьому ОСОБА_4 із нею з приводу переоформлення транспортного засобу не зв`язувався. Потім вона дізналась, що ОСОБА_15 повернув авто та взяв ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_12 був проданий іншій особі. Від чоловіка дізналась, що ОСОБА_4 не до кінця розрахувався за ОСОБА_13 . Також чоловік їй показував відео, на якому зафільмований стан ОСОБА_13 після його експлуатації ОСОБА_4 .

Вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При ухваленні рішення у даній цивільній справі суд виходить з правової позиції Верхоного Суду викладеній у постанові від 17 квітня 2024 року у справі №127/12240/22.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі №185/446/18 (провадження №61-434 св 20) та від 11 січня 2023 року у справі №548/741/21 (провадження №61-1022 св 22).

У судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2021 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір №397, згідно умов якого ОСОБА_2 надав у борг ОСОБА_4 кошти на купівлю транспортного засобу DAWEOO SENS, 2014 року випуску. Сума, на яку надається кредит, складає 3 250 доларів США (а.с. 11).

Суд зауважує, що договір було підписано позивачем добровільно та не доведено стороною позивача зворотного.

Отже, погодивши умови договору, сторони його підписали та перейшли на виконання його умов. А саме ОСОБА_4 отримав автомобіль, а власник авто ОСОБА_6 кошти від Відповідача за проданий автотранспортний засіб в іноземній валюті у сумі 3 250 доларів США (а.с. 60).

07 листопада 2021 року ОСОБА_4 при свідках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишив DAWEOO SENS, 2014 року випуску, на обмін Chevrolet AVEO, 2005 року випуску.

11 грудня 2021 року автомобіль DAWEOO SENS, 2014 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу був проданий іншій особі, що підтверджується відповідним договором (а.с. 61).

Після обміну автотранспортних засобів ОСОБА_4 продовжив сплачувати кошти за автотранспортний засіб Chevrolet AVEO, 2005 року випуску, та використовувати його у власних цілях.

Отже, судом достовірно встановлено, що 07.09.2021 позивач добровільно, з власної волі сплатив відповідачу в рахунок плати за автомобіль DAWEOO SENS, 2014 року випуску, 1 700 доларів США та у подальшому сплачував грошові кошти у розмірі 4 922,00 грн. 03.12.2021; 11.01.2022 4 563,70 грн.; 12.01.2022 4 515,15 грн.; 04.12.2021 4 900,00 грн.; 13.02.2022 4 622,40 грн.; 14.02.2022 4 815,00 грн. І даний факт не заперечується стороною відповідача (а.с. 12 зв.-15).

Тобто, всього Позивач сплатив Відповідачу за Договором, окрім першого внеску у сумі 1 700 доларів США, ще й грошові кошти у загальній сумі 28 338,25 грн.

З березня 2022 року ОСОБА_4 грошові кошти ОСОБА_2 не сплачував. Внаслідок чого у присутності ОСОБА_4 та його сина у м. Жовті Води ОСОБА_2 було повернуто автотранспортний засіб Chevrolet AVEO, 2005 року випуску, який був у несправному технічному стані. Так як грошових кошів у позивача не було, ремонт автомобілю було зроблено коштом власника автотранспортного засобу. Надалі автотранспортний засіб, що був у користуванні ОСОБА_4 , було відремонтовано та продано.

Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що грошові кошти у сумі 1 700 доларів США та у сумі 28 338,25 грн., які добровільно були сплачені позивачем відповідачу в рахунок оплати автотранспортних засобів, набуті відповідачем добросовісно, а відтак відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.

Так, в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Натомість позивач знав про наявність між ним та відповідачем договірних відносин з приводу оплати повної вартості транспортного засобу, та від початку добросовісно виконував умови договору, однак, як позивач сам зазначає у позовні заяві, після 22 лютого 2022 року, він не мав можливості сплачувати щомісячні внески, та як наслідок транспортний засіб було повернуто відповідачу. Тому суд повністю відхиляє заперечення та доводи сторони позивача з приводу відсутності між позивачем та відповідачем правових відносин, розцінюючи таку поведінку, як таку, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1 700 доларів США та 28 337,86 грн.

Крім того, треба зауважити, що предметом позову є стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Тому суд не приймає доводи сторони позивача, викладені у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях, щодо визначення характеру договірних відносин, щодо недійсності договору, тощо.

Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають та мають бути віднесені за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 82, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд-

ухвалив:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 вересня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко