справа № 274/1562/24
провадження № 2/0274/1208/24
Рішення

Іменем України

22.10.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., сторін, представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Манелюка Михайла Івановича про усунення перешкод на отримання спадкового майна -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно якої просить: усунути перешкоду в отриманні неповнолітніми спадкоємцями спадщини шляхом витребування свідоцтв про право на спадщину у нотаріуса та зобов`язати приватного нотаріуса Манелюка М.І. видати неповнолітнім спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 2008 р.н. та ОСОБА_4 2015 р.н. - ОСОБА_5 . Неповнолітні діти прийняли спадщину на підставі закону. Вона, як представник неповнолітніх спадкоємців, мала намір звернутися в державну нотаріальну контору, так як в родині були відсутні кошти на оплату послуг приватного нотаріуса, але державний нотаріус, до якого вона звернулась, повідомив їй, що спадкова справа №25/2021 вже відкрита приватним нотаріусом Манелюком М.І. З повідомлення приватного нотаріуса, їй стало відомо, що за заявою інших спадкоємців оформляється спадкова справа і він вже видав свідоцтва на спадкове майно іншим спадкоємцям, їй нотаріус видав лише свідоцтво на квартиру, за що взяв оплату в розмірі 5000, 00 грн. За отримання інших свідоцтв вимагав сплатити додаткові кошти. Саме тому, в подальшому вона зверталася з заявами на отримання решти свідоцтв та копій спадкової справи, так як не володіла в повній мірі інформацією стосовно переліку спадкового майна, про яке неповнолітніх спадкоємців повинен був повідомити нотаріус. В ході переписки отримала листи- відповіді від нотаріуса в яких неповнолітнім спадкоємцям було відмовлено в видачі свідоцтв на інше спадкове майно, успадковане ними за законом. Натомість нотаріус за видачу свідоцтв про право на спадщину вимагав у неповнолітніх спадкоємців здійснення додаткової сплати коштів в розмірі 8000 грн. Наразі неповнолітні діти не працюють та не можуть сплатити додатково зазначену суму коштів. Через неможливість отримання свідоцтв, неповнолітні діти не можуть користуватись спадковим майном яке належить їм по закону.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2024 позовну заяву було залишено без руху (а.с.4).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 29.02.2024 року позовну заяву повернуто, оскільки позивачкою не було виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ( а.с. 10).

11.03.2024 року позивачкою до Житомирського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду від 29.02.2024 року ( а.с. 12-13).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Бердичівського міськраойнного суду від 29.02.2024 року скасовано ( а.с. 26-27).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Манелюка М.І. копію спадкової справи №25/2021, щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52 -53).

11.07.2024 від приватного нотаріуса Манелюка М.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав. В якості своїх заперечень зазначив, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до дня смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ним, як приватним нотаріусом, заведена спадкова справа за № 25/2021. 15.04.2021 року з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці за законом, батьки спадкодавця: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Під час заведення спадкової справи було встановлено також і інших спадкоємців, малолітніх дітей спадкодавця: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 11.10.2021 року на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на належні їм частки спадкового майна, а саме: на квартиру за АДРЕСА_2 - по 1/8 частці; на земельну ділянку площею 0,3037 га, яка розташована на АДРЕСА_3 , кадастровий номер - :01:001:0568 - по 1/4 частці; на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована на АДРЕСА_3 , кадастровий номер - :01:001:0567 - по 1/4 частці; на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21093 - по 1/4 частці. 04.11.2021 року на підставі заяви ОСОБА_2 , як законної представниці малолітніх дітей, поданої особисто до нотаріуса 04.11.2021 року видавалися два свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна на квартиру, малолітнім дітям спадкодавця, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . На видачу іншого спадкового майна ОСОБА_2 з заявою не зверталася, заперечень, зауважень щодо вартості оплати за видані свідоцтва від ОСОБА_2 не надходили. 10.01.2022 року на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на належні їм частки грошових коштів - по 1/4 частці. 19.04.2023 року від ОСОБА_2 поштою рекомендованим листом надійшла заява про надання відомостей стосовно спадкового майна, повного переліку спадкоємців, копій документів на підтвердження права власності спадкового майна після смерті ОСОБА_5 . Ним була направлена відповідь на заяву, інформовано про наявність спадкового майна, про видані свідоцтва про спадщину, а також було зазначено, що з матеріалами справи заявниця може ознайомитись також особисто у нотаріуса. У травні 2023 року ОСОБА_2 особисто з`явилася до нотаріальної контори. Під час консультації щодо вартості отримання спадщини їй також була вказана загальна вартість отримання восьми свідоцтв про право на спадщину малолітніми спадкоємцями, що складала на той час вісім тисяч гривень. Заперечень, зауважень щодо вказаної вартості не було. Зазначає, що для отримання свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_2 не створювалися перешкоди. Вона неодноразово була присутня у приміщенні нотаріальної контори отримувала необхідні консультації, отримувала свідоцтва про право на спадщину, на її прохання направлялися квитанції про оплату. Повідомлялося, що заява щодо видачі свідоцтв на ім`я малолітніх дітей, яка надходить поштою на білому аркуші, має бути посвідчена нотаріально з підтвердженням справжності підпису, встановленням особи та з підтвердженням відповідних повноважень законного представника малолітніх дітей, а якщо при зверненні до нотаріальної контори особисто, дії, щодо встановлення особи, перевірки підпису та повноважень законного представника малолітніх дітей нотаріусом було б зроблено прямо у приміщенні нотаріальної контори перед видачею свідоцтв про право на спадщину та оплатою відповідних платежів. Зверталася увага на виправлення помилки. На звернення ОСОБА_2 про передачу спадкової справи державної нотаріальної контори він повідомив, що Порядком вчинення нотаріальних дій не передбачається передача спадкової справи іншому нотаріусу по причині, що хтось не обирав нотаріуса. Підстави передачі спадкової справи іншому нотаріусу визначені підпунктом 2.7 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку, а саме при встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ. Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме підпунктом 2.1 цього Порядку, за місцем відкриття спадкової справи заводиться спадкова справа на підставі поданої першою заяви. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. Плата за вчинення нотаріальних дій існує також і у державній нотаріальній конторі, яка регулюються ст. 19 Закону "Про нотаріат". За вчинення нотаріальних дій державні нотаріуси справляють державне мито у розмірах встановлених чинним законодавством. Підстави звільнення від оплати за оформлення свідоцтв про право на спадщину на ім`я малолітніх спадкоємців ніяким законодавством не передбачена. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків стосується також і по відношенні до отримання спадщини на ім`я малолітніх спадкоємців ( а.с. 185-186).

Протокольною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.09.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.205 - 206).

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Позивачка повідомила, що на її думку в суму 5000,00 грн., які вона вже заплатила нотаріусу, увійшла вартість всіх свідоцтв, вважає недоцільним оплату коштів за інші свідоцтва про право на спадщину в сумі 8000,00 грн. Додаткова вказала, що на її думку, нотаріус намагається отримати неправомірну вигоду в розмірі 8000,00 грн. Її діти є неповнолітніми, вони не працюють, тому не спроможні сплатити такі кошти. Крім того, нотаріус надав перевагу інтересам батьків покійного ОСОБА_5 , а не її дітям. Нотаріус її не запрошував для узгодження всіх моментів щодо оформлення спадщини.

Відповідач - приватний нотаріус Манелюк М.І. в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог по причинні їх безпідставності з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що мінімальна вартість одного свідоцтва про право на спадщину за законом в державній нотаріальній конторі становить 1500,00 грн., він зважаючи, що спадкоємцями є неповнолітні діти, навпаки зменшив вартість свідоцтв, діючи виключно в інтересах дітей, однак позивачку це не влаштувало.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.04.2021 (а.с.40).

Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Манелюком М.І. заведена спадкова справа за № 25/2021 (а.с.59-184).

Згідно матеріалів спадкової справи, 15.04.2021 року з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці за законом, батьки спадкодавця: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , сина спадкодавця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

11.10.2021 року на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на належні їм частки спадкового майна, а саме: на квартиру за АДРЕСА_2 - по 1/8 частці; на земельну ділянку площею 0,3037 га, яка розташована на АДРЕСА_3 , кадастровий номер - :01:001:0568 - по 1/4 частці; на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована на АДРЕСА_3 , кадастровий номер - :01:001:0567 - по 1/4 частці; на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21093 - по 1/4 частці.

10.01.2022 року на підставі заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на належні їм частки грошових коштів - по 1/4 частці.

04.11.2021 року на підставі заяви ОСОБА_2 , як законної представниці малолітніх дітей, від 04.11.2021 року видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (88), малолітнім дітям спадкодавця, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.43).

На видачу іншого спадкового майна ОСОБА_2 з заявою до нотаріуса не зверталася, заперечень, зауважень щодо вартості оплати за видані свідоцтва від ОСОБА_2 не надходили.

19.04.2023 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про надання відомостей стосовно спадкового майна, повного переліку спадкоємців, копій документів на підтвердження права власності спадкового майна після смерті ОСОБА_5 (а.с.160).

Листом від 08.05.2023 №145/02-14 нотаріусом Манелюком М.І. поінформовано ОСОБА_2 про наявність спадкового майна, про видані свідоцтва про спадщину, а також було зазначено, що з матеріалами справи заявниця може ознайомитись особисто у нотаріуса (а.с.163).

27.06.2023 року від ОСОБА_2 до нотаріуса ОСОБА_8 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, про вартість оформлення свідоцтв, а також про надання повного переліку нотаріальних дій та квитанцій про оплату (а.с.163 зворот)

Листом від 03.07.2023 №202/02-14 нотаріусом повідомлено ОСОБА_2 про те, що справжність підпису у заяві про видачі свідоцтва про право на спадщину має бути посвідчено нотаріально з встановленням особи та з підтвердженням відповідних повноважень законного представника малолітніх дітей, тому видача спадщини у цьому випадку законом не передбачається. Заявниці були надіслані квитанції про оплату та зазначено, що свідоцтва про право на спадщину видаються за домовленістю сторін після оплати всіх платежів (а.с.164 зворот - 167).

На підставі заяви від 22.07.2023 ОСОБА_2 , просила надати роз`яснення змісту листа №202/02-14 від 03.07.2023 (а.с.167- зворот-168).

Листом від 29.07.2023 №231/02-14 нотаріусом, позивачці додатково роз`яснено те, що без нотаріального посвідчення заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, підтвердження справжності підпису заявника, встановлення особи, а також перевірки та підтвердження повноважень, як законного представника своїх малолітніх дітей нотаріусом, таку заяву прийняти до уваги не можна (а.с.170).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 04.09.2023 остання просила приватного нотаріуса Манелюка М.І. передати спадкову справу до державної нотаріальної контори (а.с.171).

Листом від 22.09.2023 №326/02-14 приватним нотаріусом Манелюком М.І. позивачці повторно роз`яснення порядок відкриття спадкової справи №25/2021 та додатково роз`яснено, що безкоштовне оформлення спадщини на ім`я малолітніх дітей законодавством не передбачено. Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 може отримувати по частинах, на окремі частки власності, що належало спадкодавцю (а.с.172 - зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів

Оцінюючи правомірність дій нотаріуса суд виходить з наступного.

Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенцією і порядком їх вчинення.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Пунктом 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Згідно з п. 4.12 цього ж Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства; в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, статтею 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, також забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №473/1878/19.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право одержувати плату за надання додаткових послуг правового та технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, плату за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, а також за вчинення приватними нотаріусами нотаріальних дій.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 31 зазначеного Закону приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері.

Згідно положень ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Розгляд справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні у чіткій відповідності до закону має сприяти забезпеченню дотримання законності в своїй діяльності нотаріусів або відповідних посадових осіб, уповноважених на вчинення нотаріальних дій, встановленню юридичних гарантій забезпечення дотримання прав громадян та організацій, які беруть участь в нотаріальному процесі, відновленню їх порушених прав.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

При оскарженні в судовому порядку відмови у вчиненні нотаріальних дій предмет доведення повинен визначатися з урахуванням підстав відмови у вчиненні нотаріальних дій, передбачених ст. 49 Закону України " Про нотаріат", оскільки від встановлення або не встановлення перелічених обставин залежить висновок про законність та обґрунтованість відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 50 Закону України " Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що" ...суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення вимог ОСОБА_14 про зобов`язання приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Перчук І. М. видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. З огляду на наведене рішення суду апеляційної інстанції у частині вирішення зазначених позовних вимог підлягає залишенню без змін".

Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що дії приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Манелюка М.І. під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 відносно його неповнолітніх дітей, від імені яких діє позивачка, не суперечать вимогам Закону України " Про нотаріат", оплата за вчинення нотаріальних дій чітко регулюється даним Законом України.

Щодо заявлених позовних вимог: усунути перешкоду в отриманні неповнолітніми спадкоємцями спадщини шляхом витребування свідоцтв про право на спадщину у нотаріуса та зобов`язати приватного нотаріуса Манелюка М.І. видати неповнолітнім спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_5 , суд звертає увагу позивачки на те, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом неповнолітнім спадкоємцям ніхто не чинить, лиш, як встановлено судом, позивачка свідомо відмовляється сприйняти те, що вона, як матір, зобов"язана утримувати неповнолітніх дітей до їх повноліття і тому її обов"зок сплатити нотаріусу кошти за вчинену ним нотаріальну дію в інтересах її дітей, а не звинувачувати нотаріуса у незаконному збагаченні та не вимагати від нотаріуса вчинення такої дії безкоштовно, що суперечить вимогам Закону України " Про нотаріат".

Оцінивши всі обставини даної справи, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають за їх безпідставністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Манелюка Михайла Івановича про усунення перешкод на отримання спадкового майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2024 року

Суддя Т.М. Вдовиченко