Справа № 302/1763/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2024 р. смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю секретаря судового засідання Липей В.В.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керита М.В., ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 -приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2023 року представник ОСОБА_4 адвокат Керита М.В. подала суду вищенаведену заяву, яку обґрунтувала таким.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 030016, виданий 22 листопада 2000 року на підставі рішення Колочавської сільської ради XVI-сесії ХХІІ скликання від 21 жовтня 1997 року. При зверненні до приватного нотаріуса Корбутяк І.В. для оформлення договору дарування земельної ділянки, зазначеній у вказаному вище Державному акті, ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у правоустановлюючому документі Державному акті про право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 030016 від 22 листопада 2000 року, по-батькові власника земельної ділянки зазначено - ОСОБА_5 « ОСОБА_6 », а в паспорті громадянина України зазначено - ОСОБА_5 « ОСОБА_7 ». Вказана описка, допущена при заповненні Державного акту, посадовою особою Колочавської сільської ради та, помилково зазначено по-батькові ОСОБА_4 як « ОСОБА_6 », що в послідуючому було виправлено, про що у самому Державному акті міститься відповідна відмітка завірена підписом посадової особи та скріплена печаткою сільської ради. Проте, не зазначено дати поставлення такого виправлення. Такі розбіжності, унеможливлюють укладення договору дарування чи будь-якого іншого правочину, що стосуватиметься земельної ділянки, право власності на яку посвідчено Державним актом про право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 030016 від 22 листопада 2000р. Таким чином, з метою надання ОСОБА_4 можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 030016 виданий 22 листопада 2000 року на підставі рішення Колочавської сільської ради XVI-сесії ХХІІ скликання від 21 жовтня 1997 року належить ОСОБА_4 . Виправлення таких орфографічних помилок до 2013 року було пов`язане з видачею нових державних актів взамін тих, що містять помилки. З 2013 року державні акти не видаються, а, отже, отримати новий правовстановлюючий документ Державний акт, взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. Крім того, слід звернути увагу на те, що за весь період видачі державних актів на право власності та на право постійного користування землею Інструкцією по їх заповненню заборонялося робити виправлення або помарки. Враховуючи зазначене, в раніше виданих державних актах на право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою жодних виправлень робити не можна, оскільки вони визнаються зіпсованим.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від:

-04.10.2023 року прийнято заяву ОСОБА_4 до розгляду та відкрито провадження у справі;

-08.11.2023 року зупинено провадження у справі у зв`язку з смертю заявниці ОСОБА_4 до залучення у справі правонаступника;

-11.09.2024 року залучено в якості правонаступників померлої ОСОБА_4 як заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відновлено провадження у справі.

ОСОБА_1 та його представник на розгляд справи не з`явилися, однак остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності з позицією підтримки заявлених вимог.

ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі з позицією підтримки заяви.

Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. на розгляд справи не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №030016 від 22.11.2000 ОСОБА_4 " (" ОСОБА_7 " згідно з виправленням посадової особи Колочавської сільради), яка мешкає в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Колочавської сільської ради XVI сесії ХХІІ скликання від 21.10.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1537 га, яка розташована на території Колочавської сільради, в межах згідно з планом; ця земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246.

Відповідно до технічної документації на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_1 , вбачається, що :

- на титульній сторінці технічної документації по батькові ОСОБА_5 зазначено як « ОСОБА_6 »;

- в акті погодження меж земельної ділянки переданої у приватну власність гр. ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 від 25.09.2000 року по батькові ОСОБА_5 зазначено як « ОСОБА_7 »;

- в плані зовнішніх меж по батькові ОСОБА_5 зазначено як « ОСОБА_6 »;

- в відомості вирахування площі по батькові ОСОБА_5 зазначено як « ОСОБА_6 »;

- в рішенні Колочавської сільради від 21.10.1997 року по батькові ОСОБА_5 зазначено як « ОСОБА_8 .».

При цьому згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Міжгірським РВУМВС України в Закарпатській області від 05.08.1997 року, по батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є « ОСОБА_7 ».

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30.10.2023 року складено відповідний актовий запис №84.

ОСОБА_4 склала заповіт, який 28.10.2020 року посвідчений приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за №1220/1221, згідно якого, належну їй частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування зазначеного вище житлового будинку заповіла в частках, а саме: 5/6 часток ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 1/6 частку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Все інше майно, де б воно не було і з чого би воно не складалося, заповіла в частках, а саме: 2/3 частки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 1/3 частку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру №78212710 від 03.09.2024 року заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не змінений та не скасований.

Суд бере до уваги, що в технічній документації на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 , містяться неточності щодо її по батькові, адже на різних аркушах документації її по батькові зазначено то як « ОСОБА_6 », то як « ОСОБА_7 », при цьому в самому державному акті виправлено описку по батькові ОСОБА_5 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », однак посадова особа не зазначила дату такого виправлення, однак суд враховує, що згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Міжгірським РВУМВС України в Закарпатській області від 05.08.1997 року, по батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є « ОСОБА_7 ».

Згідно з ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.8 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Чинне законодавство не містить положень, які передбачають видачу державних актів на право власності на землю чи внесення до них виправлень.

З огляду на вищезазначене, заявники в позасудовому порядку позбавлені можливості виправити помилку в написанні по батькові ОСОБА_5 , допущену під час його видачі, а тому їх права підлягають захисту у судовому порядку.

Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлій ОСОБА_4 необхідне заявникам для реалізації їх спадкових прав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази свідчать про наявність підстав для встановлення факту належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме: Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗК № 030016 від 22.11.2000 року.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 315-319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 (актовий запис №84) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 030016, який виданий 22 листопада 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Рішення складено 26.09.2024.

Суддя:В. П. Кривка