УХВАЛА

30 жовтня 2024 року

Рівненський міський суду Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Олексюка Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 10.09.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

21.10.2024 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Власик В.Я. подав до суду заяву про забезпечення позову.

Свою заяву обґрунтовує тим, що після початку війни в Україні сторони разом з дітьми залишились проживати в м.Рівному по місцю своєї реєстрації, оскільки в даному населеному пункті не велись та ведуться активні бойові дії. Натомість, 02 квітня 2023 року відповідачка самостійно, без погодження з позивачем виїхала разом з дітьми в гості до Німеччини і залишилась там, чим перешкодила позивачу у спілкуванні з доньками, що безпосередньо вплинуло на право дітей безпосередньо отримувати піклування від обох батьків. Відповідачка за час перебування з дітьми за кордоном не сприяла та перешкоджала у спілкуванні батька з дітьми. Така поведінка відповідачки суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів малолітніх дітей, особливо меншої доньки сторін ОСОБА_3 , яка через свій ранній вік починає по іншому сприймати батька. На даний час старша донька сторін ОСОБА_4 постійно проживає разом з батьком, оскільки категорично не захотіла виїжджати з матір`ю за кордон, натомість ОСОБА_1 позбавлений можливості спілкуватись з меншою донькою ОСОБА_3 , його колишня дружина взагалі не йде на контакт та не бажає, щоб дитина спілкувалась з батьком. Вважає, що спілкування батька з донькою через відеозв`язок та в телефонному режимі будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із донькою і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відоповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав повністю подану заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Олексюк Р.Р. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, зазначив, що відповідачка не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з молодшою донькою. Одноразова розмова після чергової сварки, що спровокована позивачем не є ні доказом ні підставою перешкоджання відповідачем у спілкуванні з молодшою донькою.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Відповідно до приписів статей 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Згідно із статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

На необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини зазначається ЄСПЛ. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Враховуючи викладене суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню та слід зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування дитини ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 особисто засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків «Viber», «Telegram», «WhatsApp» по відеозв`язку двічі на тиждень протягом 30 хвилин з 18 до 21 год. по київському часу із врахуванням режиму дитини кожного вівторка та суботи та в телефонному режимі 2 рази на тиждень протягом 15 хв. з 18 год. до 21 год. по київському часу із врахуванням режиму дитини кожні понеділок та неділя, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.

Такий спосіб заходу забезпечення позову відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом визначення часу та способу спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 особисто засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків «Viber», «Telegram», «WhatsApp» по відеозв`язку двічі на тиждень протягом 30 хвилин з 18 до 21 год. по Київському часу із врахуванням режиму дитини кожного вівторка та суботи та в телефонному режимі 2 рази на тиждень протягом 15 хв. з 18 год. до 21 год. по Київському часу із врахуванням режиму дитини кожні понеділок та неділя, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено 31.10.2024 року.

Суддя Харечко С.П.