УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 128/2861/22

провадження № 61-10424вд24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа - Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання.

Ухвалою 27 лютого 2023 року Вінницького районного суду Вінницької області заяву визнано неподаною та повернуто заявниці.

Не погодившись із вказаною ухвалою, заявниця подала апеляційну скаргу.

11 квітня 2023 року Вінницький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

15 липня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та спрямувати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків останньої, а саме:

1) подати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій обґрунтувати підстави для такого поновлення, надати докази поважності причин пропуску цього строку, вказавши дату отримання копії постанови апеляційного суду, а також обґрунтувати наявність випадків, за яких можливим є касаційне оскарження судових рішень після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, та надати докази для їх підтвердження;

2) вказати свої номери засобів зв`язку;

3) зазначити перелік письмових матеріалів, що додаються до касаційної скарги, а також додати ці матеріали у вигляді копій, що відповідають оригіналу, зокрема за розміром;

4) надати копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами для заінтересованої особи;

5) надати документ про сплату 992,40 грн судового збору або належно засвідчені копії документів, що підтверджують підставу для звільнення від сплати судового збору.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги. У заяві вказала, що копію постанови Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року отримала 2 травня 2023 року, а вперше касаційну скаргу подала 30 травня 2023 року. Однак ту скаргу Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 8 червня 2023 року повернув. Після того скаржниця подала ще декілька касаційних скарг, які суд теж повернув. До заяви про усунення недоліків касаційної скарги додала два примірники уточненої касаційної скарги й один примірник довідки з акта огляду МСЕК, виданого на ім`я ОСОБА_2 . Крім того, заяву про усунення недоліків подала в одному примірнику. У доданій до цієї заяви уточненій касаційній скарзі зазначила, що не має номерів засобів зв`язку.

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги на п`ять днів із дня вручення цієї ухвали. Заявниця мала: навести обґрунтовані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати копії заяви про усунення недоліків і доданих матеріалів відповідно до кількості учасників справи, документ про сплату 992,40 грн судового збору або належно засвідчені копії документів, що підтверджують підставу для звільнення від сплати судового збору.

03 грудня 2024 року заявниця подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій, зокрема, просила відвести суддю Гудиму Д. А. від участі у розгляді справи.

Заява про відвід мотивована наступним:

- Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) не зобов`язує заявницю надавати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду. Надання таких доказів є правом заявниці, а не її обов`язком;

- «варто зазначити працівнику Верховного суду Гудимі що ліміт по відмові у відкритті касаційного провадження у Верховному суді закінчився тому не варто придумувати будь що завгодно щоб відмовити у відкритті касаційного провадження».

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гудими Д. А. від участі у розгляді справи № 128/2861/22 визнано необґрунтованою та передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2024 рокузаяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гудими Д. А. від участі у розгляді справи № 128/2861/22 призначено судді Верховного Суду Гулейкову І. Ю.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Верховного Суду Гудими Д. А. від участі у розгляді справи № 128/2861/22 немає, оскільки доводи заявниці не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеного судді.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абзац перший частини третьої статті 40 ЦПК України).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про незгоду з ухвалою про продовження строку на усунення недоліків її касаційної скарги, яка сама по собі не може свідчити про неупередженість чи об`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Враховується і те, що обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді не наведено, оскільки такі сумніви мають ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення ЄСПЛ від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»). Таких обставин і доказів заявниця не навела і не надала.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа - Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков