Провадження № 2/761/77/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64 145,90 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.08.2017 в м. Києві на вул. Г. Наумова, 60/2, водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач), керуючи автомобілем "SKODA" д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючи по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (далі - Позивач) який рухався по головній дорозі, чим порушив п.п. 2.3 «Б», 16.11 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва N?759/12352/17 від 31.08.2017 р., дана ДТП сталася внаслідок порушення водієм "SKODA" д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , п.п. 2.3 «Б», 16.11 Правил дорожнього руху України. Автомобіль марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3 - громадянину Польщі. Відповідно до нотаріально завіреної довіреності від 27.09.2017 посвідченої нотаріусом Олександрою Юрчак в м. Жешуві, зареєстрованої в реєстрі А за №3191/2017, ОСОБА_3 (далі - власник автомобіля RENAULT д.р.н. НОМЕР_2 ) уповноважив позивача використовуватись автомобіль на правах власника. Оформлювати документи, отримувати грошові і страхові виплати. Представник позивача зазначає, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №7374 від 26.01.2018 вартість матеріального збитку автомобіля марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 складає: 118 800 грн. 00 коп. Вартість складає: 118 800 грн. 00 коп. відновлювального ремонту КТ3 складає: 166 519 грн. 01 коп. Ринкова вартість КТ3 до пошкодження складає:118 800 грн. 00 коп. Також представником зазначено, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №7374/1 від 26.01.2018 ринкова вартість в пошкодженому стані транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 складає: 54 654 грн. 10 коп. Отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає: 64 145 грн. 90 коп., (118 800 грн. - 54 654,10 грн.) де: 118 800,00 грн. - ринкова вартість КТЗ до пошкодження; 54 654,10 грн. - ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані; 64 145,90 грн. - різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Для того, щоб отримати визначений рівень пошкодженості автомобіля позивач був змушений сплатити 2 000,00 грн. суб`єкту оціночної діяльності, сплата підтверджується квитанцією. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача становить: 64 145 грн. (шістдесят чотири тисячі сто сорок п`ять) 90 коп. Згідно наданої МТСБУ інформації, відповідно до полісу страхування АМ/0009102 станом на 5/08/2017 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким, відповідач вчинив правопорушення, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, була застрахована в ПрАТ СК «Здорово». ПрАТ «СК «Здорово» через заборгованість до фондів МТСБУ позбавлена з 01.02.2018 членства в МТСБУ. Представник позивача вважає, що оскільки ПрАТ СК «Здорово» позбавлена ліцензії членства в МТСБУ, то відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід стягнути з водія ОСОБА_2 . Зважаючи на вкладене позивач і звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Провадження в справі відкрито 01.08.2018, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, повідомлялись належним чином про час та дату судового засідання, в матеріалах справи міститься заява про розгляд спраи у відсутність сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, в адресу суду заяв та клопотань від відповідача не надходило, відзив на позов подано не було.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 05.08.2017 в м. Києві на вул. Г. Наумова, 60/2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "SKODA" д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючи по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 який рухався по головній дорозі, чим порушив п.п. 2.3 «Б», 16.11 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва в справі №759/12352/17 від 31.08.2017, дана ДТП сталася внаслідок порушення водієм "SKODA" д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , п.п. 2.3 «Б», 16.11 Правил дорожнього руху України. Автомобіль марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3 - громадянину Польщі.

Відповідно до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до нотаріально завіреної довіреності від 27.09.2017 посвідченої нотаріусом Олександрою Юрчак в м. Жешуві, зареєстрованої в реєстрі А за №3191/2017, ОСОБА_3 (далі - власник автомобіля "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 ) уповноважив позивача використовуватись автомобіль на правах власника (копія Довіреності з посвідченим перекладом наявна в матеріалах справи)

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №7374 від 26.01.2018 вартість матеріального збитку автомобіля марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 складає: 118 800 грн. 00 коп. Вартість складає: 118 800 грн. 00 коп. відновлювального ремонту КТ3 складає: 166 519 грн. 01 коп. Ринкова вартість КТ3 до пошкодження складає:118 800 грн. 00 коп.

Звітом про оцінку вартості матеріального збитку №7374/1 від 26.01.2018 встановлено, що ринкова вартість в пошкодженому стані транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки "RENAULT" д.р.н. НОМЕР_2 складає: 54 654 грн. 10 коп.

Отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає: 64 145 грн. 90 коп., (118 800 грн. - 54 654,10 грн.) де: 118 800,00 грн. - ринкова вартість КТЗ до пошкодження; 54 654,10 грн. - ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані; 64 145,90 грн. - різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно наданої МТСБУ інформації, відповідно до полісу страхування АМ/0009102 станом на 05.08.2017 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким, відповідач вчинив правопорушення, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, була застрахована в ПрАТ СК «Здорово».

ПрАТ «СК «Здорово» через заборгованість до фондів МТСБУ позбавлена з 01.02.2018 членства в МТСБУ.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, та наведено не було спростовано сторонами, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/0009102.

Суд зауважує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 poкy № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (пункт 62).

Враховуючи викладені висновки та беручи до уваги ті обставини, що відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/0009102, а потерпілий за відшкодуванням до МТСБУ не звертався, то дане вказує, що позивач безпідставно покликається на статтю 1194 ЦК України, а ОСОБА_2 є неналежний відповідач.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Проте, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача - такий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18).

Таким чином, суд вважає, що позивачем було пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у справі повинен виступати ПрАТ «СК «Здорово», а у зв`язку із позбавленням членства МТСБУ то належним відповідачем є останній, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: