ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7127/24 Справа № 185/7758/23 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ТОВ «ФК «Аваліст» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05 листопада 2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 138752,00 грн. строком до 05 листопада 2024 року зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 36 % річних.

17 грудня 2021 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» уклали договір факторингу № 17/12/21, за умовами якого первісний кредитор передав ТОВ «ФК «Аваліст» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за договором № від 05 листопада 2019 року.

Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу, боржник станом на 17 грудня 2021 року має заборгованість за договором у розмірі 199075,45 грн., що складається із: 130073,58 грн. основної суми кредиту та 69001,87 грн. процентів за користування кредитом.

17 грудня 2021 року АТ «ОТП Банк» направило відповідачу SMS-повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором.

За умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, передбаченого умовами кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 199075,45 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2986,14 грн. та правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року позов ТОВ «ФК «Аваліст» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аваліст» заборгованість за кредитним договором № від 05 листопада 2019 року, що нарахована станом на 17 грудня 2021 року, у загальному розмірі 199075,45 грн., у тому числі: тіло кредиту 130073,58 грн., проценти - 69001,87 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аваліст» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2986,14 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки фактично отримані та використані останнім кошти в добровільному порядку не повернуті, що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позов є обґрунтованим та підлягє задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, викладені у рішенні суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що долучений до матеріалів справи договір факторингу № 17/12/21 від 17 грудня 2021 року не містить ціни, а лише вартість кредитного портфелю, у договорі відсутні строки його внесення та умови взаєморозрахунків, що зумовлює його недійсність, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. Окрім того, суд першої інстанції вийшов за межі вимог позову, що не відповідає чинному процесуальному законодавству, та є самостійною підставою для скасування рішення суду. Вказує, що позивачем не приведено розрахунок заборгованості та інших документів, що мають значення для розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Аваліст» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 05 листопада 2019 року між АТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у загальному розмірі 138752,00 грн, з яких 135500,00 грн. на споживчі цілі, 3252,00 грн. на придбання послуг зі страхування, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36 % річних, зі строком повернення до 05 листопада 2024 року.

Листом № 68-68-3-68-3-2/18878 від 15 грудня 2020 року АТ «ОТП Банк» повідомило ОСОБА_1 про розгляд її запиту про врегулювання заборгованості за кредитом, однак цей лист не містить жодної інформації про вимогу банку про дострокове погашення заборгованості. Натомість у листі банк зазначає, що пропонував ОСОБА_1 різні варіанти врегулювання заборгованості по кредиту, такі як «Амністія», рефінансування, зниження процентної ставки тощо. Будь-якої відповіді щодо даних пропозицій банк він ОСОБА_1 не отримав.

На підставі договору факторингу № 17/12/21 від 17 грудня 2021 року та доданого до нього реєстру боржників АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ФК «Аваліст» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 05 листопада 2019 року.

Первісним кредитором АТ «ОТП Банк» на запит позивача надано 28 листопада 2023 року розрахунок заборгованості за кредитним договором № , виконаний станом на 17 грудня 2021 року.

Зазначений документ містить помісячний розрахунок заборгованості із зазначенням сум тіла кредиту та процентів, нарахованих та сплачених у кожному платіжному періоді, тобто кожного місяця. З розрахунку видно, що останній платіж здійснено позичальником 11 серпня 2020 року. Заборгованість за основною сумою кредиту складає 130073,58 грн., заборгованість за процентами 69001,87 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності достатніх підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами приведений розрахунок заборгованості за кредитним договором, як і не надано доказів на підтвердження повного або часткового погашення заборгованості за договором, що свідчить про порушення прав позивача та обґрунтованість позову.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

Згідно з частинами першої, четвертої статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).

За правилами, встановленими частинами першою, третьою статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що відповідно до Реєстру боржників №1 від 17 грудня 2021 року до договору факторингу № 17/12/21 від 17 грудня 2021 року, укладеного між АТ ОТП Банк та ТОВ ФК Аваліст, до останнього перейшло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 05 листопада 2019 року.

У розумінні пункту 6.2.3. договору факторингу №17/12/21 від 17 грудня 2021 року право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Між тим, умови п. 6.1 договору факторингу передбачають відступлення права вимоги за плату.

Відповідно до пункту 7.2 договору факторингу №17/12/21 від 17 грудня 2021 року, фактор здійснює фінансування клієнта шляхом одноразового перерахування суми, що вказані в пункті 7.1 договору, протягом одного банківського дня з дати підписання сторонами цього договору.

Проте, доказів на підтвердження факту переходу до позивача права грошової вимоги згідно укладеного договору факторингу № 17/12/21 від 17 грудня 2021 року, підтвердження оплати рахунку АТ ОТП Банк ціни прав вимоги за вказаним договором, матеріали не містять.

Окрім того, долучений до матеріалів справи додаток №1 до договору факторингу №17/12/21 від 17 грудня 2021 року, копія реєстру боржників №1 від 17 грудня 2021 року не містить підпису та печаток сторін, підписання якого відповідно до умов договору факторингу є обов`язковим, зокрема пунктом 8.3.2. договору.

Таким чином, вказане унеможливлює встановити виконання умов договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором.

Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором.

Частинами першою - третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись з позовом до суду, позивач виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів не заявляв, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, та не подавав клопотання про їх витребування, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки позивачем не доведено й матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором № від 05 листопада 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України, що є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ТОВ «ФК «Аваліст» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4479,21 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року -скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4479,21 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна