Провадження № 2/712/3727/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду міста Черкас Пересунько Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить: 1) скасувати арешт на належні їй 14/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що було накладено постановою Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА № 795962 від 17.03.2011, який зареєстровано 19.03.2011 за № 10961216 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження; 2) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 10961216 від 19.03.2011.

Позов обґрунтовано тим, що з інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна їй стало відомо, що на її вищевказане майно накладено арешт.

29.09.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з майна Позивача.

Згідно з відповіддю Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.10.2024 (вихідний номер 102434), виконавче провадження № 15739468 закінчено 11.09.2013 відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Також повідомлено, що 10 жовтня 2024 року заборгованість у виконавчому провадженні погашена шляхом сплати коштів на депозитний рахунок відділу, проте враховуючи, що матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання та у звязку з тим, що виготовлення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.03.2011 АА 795962 здійснено на спеціальному бланку без використання Системи відсутня можливість ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого винесена постанова.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 15.10.2024 за пошуковими запитами по ПІБ позивача та РНОКПП позивача, інформації в Єдиному реєстрі боржників не знайдено.

14.10.2024 представник позивача звернувся до Черкаської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» з адвокатським запитом, щодо надання копії постанови Соснівського ВДВС ЧМУЮ від 17.03.2011 АА 795962.

15.10.2024 Черкаська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» надали відповідь, що дана постанова у них відсутня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до позиції КГС ВС, викладеної у п. 3.29 постанови від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14, посилання скаржника на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, вірно не прийнятті судом до уваги, так як положення чинного законодавства не встановлюють, що вказані обставини звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження. Враховуючи допущене державним виконавцем порушення щодо незняття протягом тривалого часу (майже 10 років) арешту з майна боржника, внаслідок якого було порушено право останнього на мирне володіння його майном, державний виконавець у відповідь на звернення боржника не повинен був обмежуватись доводами щодо знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, а роз`яснити прийнятний та допустимий у межах ситуації, що склалась, механізм усунення відповідного порушення (роз`яснити про можливість вчинення будь-яких виконавчих дій (в тому числі прийняття постанови про скасування арешту) виключно в межах відкритого виконавчого провадження, запропонувати звернутися із заявою про відновлення матеріалів виконавчого провадження, що надасть можливість витребувати копії необхідних матеріалів у тих, у кого вони могли зберегтися), а також сприяти відновленню права боржника, порушеного внаслідок саме бездіяльності державного виконавця. До речі скаржник не посилається на законодавчу заборону відновити виконавче провадження за власною ініціативою в разі звернення боржника із заявою, яка зумовлює таке відновлення.

Як убачається із доданих до позовної заяви матеріалів, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) посилається на конкретний номер виконавчого провадження, стороною якого є ОСОБА_1 і в межах якого було накладено арешт на її майно.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є боржником у вказаному виконавчому провадженні, то вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З огляду на викладене, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.В. Пересунько