Справа № 456/4466/21
Провадження № 4-с/456/1/2024
УХВАЛА

іменем України

21 травня 2024 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу №456/4461/21 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державного виконавця Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельникович Софії Миколаївни в порядку ст..447 ЦПК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльності державного виконавця Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельникович Софії Миколаївни щодо неврахування квитанцій представлених в якості сплачених аліментів та зобов?язання державного виконавця провести перерахунок загального розміру заборгованості аліментів в межах виконавчого провадження №67205470 на виконання виконавчого листа №456/4466/21 виданого 12.10.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області з урахуванням поданих квитанцій.

Скаргу мотивував тим, що на примусовому виконанні у Стрийському ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист 456/4466/21, виданий 12.10.2021 Стрийським міськрайонний судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 , в користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02.09.2021 до досягнення дітьми повноліття. На підставі виконавчого листа відкрито ВП №67205470.

Після відкриття виконавчого провадження скаржнику ОСОБА_1 , було повідомлено про заборгованість в розмірі 16000 грн., за період з вересня по грудень 2021 року. Дану заборгованість скаржником було оплачено в повному обсязі за реквізитами, які були надані державним виконавцем. В подальшому скаржник 16.01.2022 виїхав за кордон, де перебуває по сьогоднішній день. Скаржнику виконавцем було надано реквізити карткового рахунку стягувача для зарахування аліментів, в результаті чого скаржник систематично перераховував суми, які зазначила державний виконавець, враховуючи комісію банку при здійсненні переказу. 03.11.2023 року державним виконавцем складено акт огляд житлового будинку та встановлено відсутність боржника.

Оскільки акт огляду здійснювався за участі понятих батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то останні зрозуміли, що в їх сина, виникла заборгованість по сплаті аліментів та одразу повідомили його про це. 06.11.2023 було подано заяву до ДВС про надання розрахунку заборгованості, в якій детально описано проведені щомісячні платежі аліментів на загальну суму 75856,42 грн. на картковий рахунок ОСОБА_2 , який було надано державним виконавцем для перерахування аліментів та долучено до виконавчого провадження усі квитанції, здійснених платежів. Оскільки державний виконавець повідомив батьків боржника про те, що буде порушувати питання щодо внесення відомостей до ЄРДР за злісне ухилення від сплати аліментів то 01.11.2023 останніми було здійснено платіж через представника на депозитний рахунок ДВС, який знову ж таки надала державний виконавець, в розмірі 28000 грн.

Згідно відповіді №25.19-25/36792 від 08.11.2023 начальник відділу ДВС ОСОБА_7 повідомив, що квитанція на суму 16000 грн. включена у розрахунок заборгованості по аліментах, оскільки в призначенні платежу вказано: «Оплата аліментів на рахунок ОСОБА_2 ». Проте пред`явлені в подальшому періоді квитанції від квітня 2022 року до жовтня 2023 року не включені в розрахунок, оскільки в призначення платежу не вказано, що це сплата аліментів, що унеможливлює ідентифікувати призначення коштів. 08.05.2023 ОСОБА_2 отримала розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, проте станом на 08.11.2023 заяви про отримання коштів за період від квітня 2022 року до жовтня 2023 року в розрахунок погашення заборгованості по аліментах не надходило.

Тобто державний виконавець виходить не з того, що боржником надано квитанції про здійснення переказу коштів на рахунок стягувана, а з того, що стягувачем не подано заяви про отримання коштів в рахунок по погашення заборгованості по аліментах.

Така позиція державного виконавця є протиправною та упередженою стосовно боржника. Згідно наданого державним виконавцем ОСОБА_8 розрахунку заборгованості по аліментах від 08.11.2023 в межах ВП №67205470 вбачається, що станом на 08.11.202.3 року заборгованість по сплаті аліментів становить 56452,27 грн, що свідчить, що останнім не враховано здійснені, платежі 75856,42 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини, доводи державного виконавця є безпідставними, оскільки з квитанцій по оплату вбачається регулярність сплати, суми платежів, та ОСОБА_2 за весь час відкритого виконавчого провадження до квітня 2023 року взагалі не зверталась до державного виконавця із заявами чи скаргами про відсутність оплати за аліментами. В період, з травня 2023 року, коли скаржник перестав здійснювати аліментні платежі, стягувач двічі звертався із заявою про видачу розрахунку заборгованості. Виходячи з того, що стягувач не зверталась зі скаргами до державного виконавця про наявність заборгованості та застосування примусових заходів щодо боржника, додатково підтверджує, що ОСОБА_9 регулярно здійснював платежі по сплаті аліментів.

Окрім цього, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 . Також в матеріалах відсутні докази відмови стягувана від отримання грошових переказів від боржника, що також сукупності з іншими доказами доводить, що грошові кошти, сплачені. ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , є саме аліментами на дітей. Слід також врахувати той факт, що боржник здійснював перекази через електронний додаток, де відсутня технічна можливість вказувати призначення платежу, оскільки це міжнародний переказ, де виключно зазначається дані одержувача переказу ( ОСОБА_10 ), картковий рахунок одержувача та сума перерахованих коштів. Оскільки у стягувана не було технічної можливості зазначати призначення платежу, беручи до уваги, що суми здійснення сплати за аліментами були систематичними та в межах місячних платежів.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_11 , скаргу підтримав, просив її задоволити.

Представник Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив слухання справи проводити за відсутності представника. Крім того, подав до суду заперечення на скаргу, в якій зазначив, що у Стрийський відділ ДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ від ОСОБА_1 надійшла квитанція на суму 16000 гривень (грудень 2021p.), яка включена у розрахунок заборгованості по аліментах, оскільки в призначенні платежу вказано: «Оплата аліментів на рахунок ОСОБА_2 ». Оскільки в даній квитанції (додаток №2) було зазначено що це оплата аліментів, то ОСОБА_1 знав про обов`язок вказувати призначення платежу.

Проте пред`явлені в подальшому періоді квитанції від квітня 2022 до жовтня 2023 року не включені в розрахунок, оскільки в призначенні платежу не вказано що це сплата аліментів, що унеможливлює ідентифікувати призначення коштів.

08.11.2023 року на депозитний рахунок відділу поступили кошти та державним виконавцем ОСОБА_8 зроблено розпорядження на суму 27931 грн. в користь ОСОБА_2 . Залишок заборгованості по аліментах станом на 29.11.2023 року становить 56452,27 грн.

08.05.2023 та 27.11.2023 року ОСОБА_2 неодноразово отримувала розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, проте станом на 29.11.2023 року заяви про отримання коштів за період від квітня 2022 до жовтня 2023 року в рахунок погашення заборгованості по аліментах та будь яких заперечень до розрахунку заборгованості по аліментах не надходило. На підставі викладеного в задоволенні скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця просив відмовити.

Стягувач ОСОБА_2 , в судовому засіданні, пояснила, що дійсно ОСОБА_1 , перераховував їй кошти, однак заперечила той факт, що ці кошти вона отримувала в рахунок оплати аліментів, дані кошти боржник добровільно перераховував дитині, а тому квитанції, які були наданні скаржником державному виконавцю в рахунок сплати аліментів, державний виконавець правомірно не врахував.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельникович С.М., від 21.10.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №456/4466/21 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, почиаючи стягнення з 02.09.2021р. і досягнення дітьми повноліття.

06.11.2023 боржника ОСОБА_12 звернувся до начальника Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванів А.О., та державного виконавця Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельникович С.М., із проханням долучити до матеріалів виконавчого провадження квитанцій про оплату аліментів за період з квітня 2022 року по вересень 2023 року та видати нову довідку розрахунку заборгованості по аліментах із врахуванням сплачених коштів.

08.11.2023 року №25.19/36792 начальником Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванів А.О., надано відповідь, в якій зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження АСВП №67205470 з примусового виконання виконавчого листа по справі №456/4466/21 від 14.05.2019 року. У зв`язку з тим, що у даних квитанціях не має належно засвідченого факту надання коштів, а саме у призначенні платежу не зазначено інформацію, що вказані платіжні доручення є коштами зі сплати аліментів, тому дані сплачені кошти не можуть бути зараховані такі як зі сплати аліментів.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.11.2023 №67205470, вбачається, що станом на 08.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 , зі сплати аліментів становить 56452,27 грн.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до п.4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, однак при цьому, в силу вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, вона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, всупереч вимогам наведених вище норм процесуального закону, скаржником не надано жодних належних , допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що кошти, які боржник перераховував на картковий рахунок ОСОБА_2 , згідно наданих представником скаржника платіжних доручень, саме 3800,61 грн. 03.04.2022 року; 3800,61 грн. 05.04.2022; 4200,54 грн. 08.05.2022; 4200,54 грн. 23.07.2022; 4200,54 грн. 05.08.2022; 4600,00 грн. 01.09.2022; 4567,57 грн. 18.09.2022; 4600,00 грн. 21.10.2022; 6088,34 грн. 22.10.2022, 4713,63 грн., 08.12.2022; 4713,63 грн., 16.12.2022; 4713,63 грн., 29.12.2022; 4713,63 грн., 20.01.2023; 4265,12 грн., 18.02.2023; 4226,01 грн., 19.03.2023, 4226,01 грн., 15.04.2023; 4226,01 грн., 11.09.2023 були сплачені в рахунок сплати аліментів.

Згідно постанови НБУ №163 від 29.07.2022р., «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг», платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. П. 37 вказаної постанови зазначено, що Платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів.

Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом.

П. 41 постанови, передбачено, що платник заповнює реквізит " Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

З долучених платіжних доручень, досліджених в судовому засіданні вбачається, що скаржником, державному виконавцю були представлені копії квитанцій про проведення транзакцій, де в графі призначення платежу, не зазначено жодного призначення. Тобто рух коштів по вказаних транзакціях не стосувався аліментних платежів, що в судовому засіданні також ствердила ОСОБА_2 , тому твердження представника скаржника в тому, що кошти перераховувались у рахунок сплати аліментів, судом не може братись до уваги.

Суд, не бере до уваги надані представником скаржника копії квитанцій про здійснення трансакцій, в яких зазначено в графі призначення платежу «аліменти», оскільки такі державному виконавцю не надавались.

А відтак, протиправність дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення аліментів відсутня.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 102-107, 252, 258, 260-261, 447 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельникович Софії Миколаївни щодо неврахування квитанцій представлених в якості сплачених аліментів та зобов?язання державного виконавця провести перерахунок загального розміру заборгованості аліментів в межах виконавчого провадження №67205470 на виконання виконавчого листа №456/4466/21 виданого 12.10.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області з урахуванням поданих квитанцій відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду проголошено 27 травня 2024 о 18 год. 00 хв..

Суддя Р. Т. Шрамко