Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5608/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Глембоцька Катерина Олександрівна, до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Глембоцька К.О., звернулися до Придніпровського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги мотивує тим, відповідач, ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_2 . Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, однак вже понад 16 років не проживає за даною адресою що підтверджують актом про не проживання від 24.04.2024. Отже, відповідач не проживає в зазначеній квартирі де він зареєстрований, квартирою не цікавиться, його речей у будинку не має, покинув його добровільно. Не проживаючи за даною адресою, відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться та ні на що не претендує. Ніяких перешкод у проживанні відповідача позивачами не чинилося, він добровільно давно поїхав з будинку. Зазначає, що реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням його реєстрації проводить позивач, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може та інше.
Таким чином просять суд, визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2024 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивачі та їхній представник адвокат Глембоцька К.О. не з`явилася, до початку адвокат подала заяву від 16.09.2024, у якій просила розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав.
Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Враховуючи думку представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 375006128 від 19.04.2024, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності позивачам у частках: ОСОБА_1 -1/4 частка квартири на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.1998, ОСОБА_2 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.1998, 1/6 частка - на підставі свідоцтва про спадщину від 05.07.2023, 1/3 частка на підставі свідоцтва про спадщину від 04.10.2023.
Як вбачається з повідомлення Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 16.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , з 17.06.1994 дотепер зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вказаний відповідачем у даній справі.
Відповідно до акту опитування сусідів від 24.04.2024, завіреного головою ОСББ «Гоголя, 409», вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з 2008 року і по теперішній час.
Статтею 41 Конституції України, статтею 319 ЦК України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного зживання у них.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо зони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Доводи позивачів під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту.
При цьому, суд враховує норми ст. 5 ЦПК України, за якими визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Враховуючи, що відповідач у квартирі не проживає 2008 року, але зареєстрований у ній, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Глембоцька Катерина Олександрівна, до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 29.10.2024.
Головуючий: Н. М. Кондрацька