Справа № 343/1426/24
Провадження № 22-ц/4808/1359/24
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

з участю секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стефанишина Ореста Івановича на ухвалу Долинського районного суду від 09 серпня 2024 року, у складі судді Монташевич С.М., у справі за позовом органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради, третя особа, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до ОСОБА_1 про звільнення піклувальника від виконання обов`язків та зобов`язання повернути грошові кошти,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення піклувальника від виконання обов`язків та зобов`язання повернути грошові кошти, а саме одноразову грошову допомогу, призначену неповнолітньому ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його матері.

08 серпня 2024 року представниця позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від виконання обов`язків піклувальника над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати відповідачку повернути грошові кошти, а саме одноразову грошову допомогу в розмірі 1575000,00 грн, яка була отримана нею як піклувальником неповнолітнього ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його матері - військовослужбовця, шляхом перерахунку на особистий банківський рахунок дитини або в спосіб, визначений судом у випадку задоволення первинних вимог позову.

09.08.2024 представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на картковий рахунок ОСОБА_1 за реквізитами НОМЕР_1 (АТ «Ощадний банк»), ІНП .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову вказувала, що зі змісту доданих до позовної заяви доказів вбачається, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої обов`язки як піклувальник щодо дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 .

Відповідачка, як законний представник останнього, звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю матері неповнолітнього ОСОБА_2 . Для перерахування коштів відповідач зазначила свій особистий розрахунковий рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Згідно листа від 30.07.2024 за № 10/1/5138, ІНФОРМАЦІЯ_4 , виплата допомоги неповнолітньому ОСОБА_2 проводиться шляхом перерахування коштів опікуну ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 , ІНП НОМЕР_2 , ІФ АТ «Ощадний Банк». Станом на 29.07.2024 ОСОБА_1 , як піклувальник неповнолітнього ОСОБА_2 , отримала 1575000,00 грн, а повний обсяг виплат неповнолітньому ОСОБА_2 (сину загиблої ОСОБА_3 ) має скласти 3750000 гривень.

З метою збереження коштів та недопущення незаконного їх використання зі сторони ОСОБА_1 виникла необхідність у забезпеченні позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 .

У випадку задоволення судом первинних вимог позову, ОСОБА_1 втратить статус законного представника дитини, а кошти, які вона отримала та які фактично належать дитині, повинні будуть бути повернуті неповнолітньому ОСОБА_2 у повній мірі.

Зважаючи на те, що повний обсяг виплат неповнолітньому ОСОБА_2 (сину загиблої ОСОБА_3 ) має скласти 3750000 грн, відтак сума виплачених коштів з кожним наступним етапом перерахунків буде збільшуватися, тому з метою збереження кошів на рахунку в банку просили про накладення арешту на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою Долинського районного суду від 09 серпня 2024 року заяву органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться та підлягають сплаті на картковий рахунок НОМЕР_3 , який відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , як одноразова грошова допомога неповнолітнього ОСОБА_2 (сина загиблої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 ), призначена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (зі змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у межах вже виплаченої та належної до сплати суми в розмірі 3750000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Стефанишин О.І. подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 , як бабуся неповнолітнього ОСОБА_2 та його єдиний найближчий родич, а також як законний піклувальник на підставі рішення Долинського районного суду від 20.03.2023, підготувала всі необхідні документи, особисто подала їх для оформлення внуку грошової компенсації. В результаті таких її дій, компетентними органами було прийняте рішення про виплату грошових коштів. За особистої відсутності ОСОБА_2 в Україні, відсутності в нього паспорту або іншого документу, що посвідчує особу та РНОКПП, відкрити рахунок в банку було не можливо.

Вважає, що ОСОБА_1 як піклувальник неповнолітнього внука, за вказаних обставин, прийняла законне рішення про отримання призначених йому виплат на свій банківський рахунок. Такі дії вона погодила з посадовими особами районного ТЦК, відповідальними за оформлення та виплату вказаної грошової компенсації.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Суд не врахував, що відповідно до п. 8 ч.1 ст. 73 вказаного закону на грошові кошти з цільовим призначенням допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування не може бути звернено стягнення.

Також заборонено звертати стягнення на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовців.

Всупереч вказаним нормам, суд першої інстанції наклав арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», на які накладати арешт заборонено законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав належної критичної оцінки доводам позивача, викладеним в обґрунтування забезпечення позову, не проаналізував чинного законодавства та не врахував висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви Органу Опіки та піклування Долинської міської ради в особі служби у справах дітей Долинської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Служба у справах дітей Долинської міської ради подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування ухвали суду про забезпечення позову в справі є безпідставними та необґрунтованими.

Вважає, що суд об`єктивно та належно розглянув надані докази про необхідність накладення арешту на картковий рахунок, оскільки саме забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, а також сприяє уникненню будь-яких труднощів при їх виконанні у випадку задоволення позову.

Зазначає, що дії ОСОБА_1 суперечать інтересам ОСОБА_2 , а тому прийняття рішення про зняття арешту з вказаного рахунку призведе до неможливості відновлення становища неповнолітнього в частині розпорядження коштами, які йому передбачені та гарантовані зі сторони держави.

У випадку задоволення судом первинних вимог позову, ОСОБА_1 втратить статус законного представника дитини, кошти які вона отримала та які фактично належать дитині мають бути повернуті неповнолітньому ОСОБА_2 у повній мірі.

Просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Стефанишин О.І. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник позивача органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради - Яремій Н.Б., та представник третьої особи - Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - Мнишенко Є.С. у засіданні апеляційного суду заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, щоміж сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачкою її обов`язків як піклувальника дитини, на користь якої надходить одноразова грошова допомога, відтак суд дійшов висновку, що на час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_1 , як власниця рахунка, на який поступають кошти, може розпорядитися ними до вирішення справи по суті, що в подальшому може утруднити ефективний захист або поновлення порушених прав чи інтересів неповнолітньої особи, за захистом якої звернувся позивач.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо належного виконання відповідачкою її обов`язків як піклувальника щодо дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач просить, у тому числі, зобов`язати відповідачку повернути грошові кошти, а саме одноразову грошову допомогу, яка була отримана нею як піклувальником неповнолітнього ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його матері - військовослужбовця, на даний час в розмірі 1575000,00 грн.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 30.07.2024 № 10/1/5138, ІНФОРМАЦІЯ_4 виплата допомоги неповнолітньому ОСОБА_2 проводиться шляхом перерахування коштів опікуну ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 , ІНП НОМЕР_2 , ІФ АТ «Ощадний Банк». Станом на 29.07.2024 ОСОБА_1 як піклувальник неповнолітнього ОСОБА_2 отримала 1575000,00 гривень. Повний обсяг виплат неповнолітньому ОСОБА_2 (сину загиблої ОСОБА_3 ) має скласти 3750000 гривень.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, вид забезпечення позову має бути спів мірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такі висновки зроблені і Великою Палатою Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони автоматичного списання коштів з рахунку позивачки, є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що предметом спору є, в тому числі, одноразова грошова допомога, призначена неповнолітньому ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його матері, в розмірі 3750000,00 грн, яка підлягає сплаті на рахунок відповідачки, у зв`язку з чим суд наклав арешт на грошові кошти в межах вищевказаної суми, що знаходяться на рахунку, призначеному для їх перерахування.

Накладення арешту на кошти в межах вказаної суми є співмірним з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки ОСОБА_1 .

Колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб здійснюється в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Такі висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості накладення арешту на спеціальні рахунки є необґрунтованими, оскільки забезпечення позову має на меті збереження коштів, виплачених як одноразової грошової допомоги, призначеної неповнолітньому ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його матері, до вирішення спорупо суті, а не з метою звернення стягнення на такі кошти.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стефанишина Ореста Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду від 09 серпня 2024 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський