Справа №345/5412/24
Провадження № 2/345/1382/2024
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2024 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Сухарник І.І.
за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, -
встановив:
Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожним з них право власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Позов мотивують тим, що згідно свідоцтва про право власності будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_8 (чоловік позивачки ОСОБА_1 , батько позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , дід-відповідача ОСОБА_5 та тесть відповідача - ОСОБА_4 ). Дане нерухоме майно являлося майном колишнього колгоспного двору.
В господарствіпо АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і єдиним спадкоємцем якого являється відповідач ОСОБА_6 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_9 .
Однак, ОСОБА_3 разом з чоловіком ОСОБА_4 вже в 1991-93 роках будували власний будинок по АДРЕСА_1 , куди і вибули проживати, разом з дочкою ОСОБА_9 , хоч і зареєстрували своє проживання там з 1993 року. Тобто фактично на 15.04.1991року в колгоспному дворіпо АДРЕСА_1 залишилося тільки троє членів: позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також померлий ОСОБА_8 .
Так як, сім`я Костів фактично вибула з домогосподарства і в господарство не повернулися, свою частку з майна колишнього колгоспного двору в 3-річний термін не витребували, то житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після ліквідації колгоспних дворів, став належати позивачам та померлому ОСОБА_8 по 1/3 частині кожному.
Оскільки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то визначити розмір часток співвласників в майні колишнього колгоспного двору в інакший спосіб, ніж в судовому порядку, в даний час неможливо. Єдиному спадкоємцю ОСОБА_8 (відповідачу по справі ОСОБА_6 ) нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно (частку в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ) в зв`язку з тим, що не визначено розмір частки ОСОБА_8 в майні колишнього колгоспного двору.
В зв`язку з цим, позивачі не мають змоги зареєструвати своє право власності на частки в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Тому вони звернулися до суду з цим позовом.
У підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник не з`явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позов підтримують в повному обсязі (а.с.34-37, 45).
У підготовче судове засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення (а.с.38-44).
Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Зважаючи на те, що відповідачами по справі визнано вимоги позивачів і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.
У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.04.1988року (а.с.13) будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належало членам колгоспного двору , головою якого був ОСОБА_8 (чоловік позивачки ОСОБА_1 , батько позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , дід відповідача ОСОБА_5 та тесть відповідача ОСОБА_4 ). Вказане свідоцтво було зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу №3 за реєстровим №817 від 15.04.1988 року.
Таким чином, дане нерухоме майно являлося майном колишнього колгоспного двору, тобто у відповідності до ст.112 ЦК України (1963р.) було спільним майном членів колгоспного двору.
У відповідності до п.6 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995року(зі змінами) , до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);
б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;
в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;
г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.»
На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.
Згідно Витягу № 457 від 13.07.2021 року та Витягу №195 від 11.07.2024 року в господарствіпо АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_9 (а.с.15, 21). Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 також підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14).
Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично на 15.04.1991 року в колгоспному дворіпо АДРЕСА_1 вже не проживали (переїхали за іншою адресою). В даному господарстві залишилося тільки троє членів: позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також померлий ОСОБА_8 (а.с.22).
Дану обставину не заперечують відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .
Таким чином, судом встановлено, що, оскільки сім`я Костів фактично вибула з домогосподарства і в господарство не повернулися, свою частку з майна колишнього колгоспного двору в 3-річний термін не витребували, то житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після ліквідації колгоспних дворів, став належати позивачам та померлому ОСОБА_8 по 1/3 частині кожному.
Спадкоємцю ОСОБА_8 відповідачу по справі ОСОБА_6 нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно (частку в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ) в зв`язку з тим, що не визначено розмір частки ОСОБА_8 в майні колишнього колгоспного двору (а.с.16).
Згідно технічного паспорта будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з: «А» - житловий будинок , «Б» - комора, «В» - комора, «Г» - стайня, «Д» - стайня, «Е» - стодола , «Є» - сарай, №1- криниця, №2-ворота, №3 - огорожа (а.с.17-19).
Згідно довідки від 26.06.2024 № 5287, інвентаризаційна вартість будинковолодіння по АДРЕСА_1 складає 263729грн (а.с.20).
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Як визначено в ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оскільки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14), то визначити розмір часток співвласників в майні колишнього колгоспного двору в інакший спосіб, ніж в судовому порядку, в даний час позивачі не можуть. У зв`язку з цим, позивачі не мають змоги зареєструвати своє право власності на частки в домоволодінні по АДРЕСА_1 .
Оскільки судом встановлено достатньо доказів, що підтверджують право власності позивачів на частки в домоволодінні по АДРЕСА_1 , відповідачі по справі претензій до даного майна не мають, не заперечують, щоб за позивачами було визнано право власності на майно колишнього колгоспного двору в зазначеному розмірі по 1/3 частині домоволодіння за кожним, тому суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності на вищезазначене майно.
Відповідно до частин 1 та 6 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.
Позивач ОСОБА_2 є інвалідом IІ групи і від сплати судового збору звільнений (а.с.7).
Тому з відповідачів слід стягнути в дохід держави судовий збір 1211,00 грн., а саме по 302,80 грн. з кожного відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителем АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 302,80 гривень.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, жителя АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 302,80 гривень.
Стягнути з відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, жительки АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 302,80 гривень.
Стягнути з відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 302,80 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий