Справа №359/4752/24
Провадження №2/359/2232/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитними договорами,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

В травні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 13 лютого 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ОСОБА_2 договір позики №2318621, за яким ТОВ «Маніфою» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 1800 гривень 00 копійок, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит до 5 червня 2021 року та сплачувати проценти за користування ним до дня повернення кредиту. 9 червня 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ОСОБА_2 додаткову угоду до договору позики №2318621, за якою сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 9 липня 2021 року з обов`язком відповідача сплатити проценти в розмірі 1,99% в день. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 1800 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 3774 гривень 60 копійок. 13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №13/10-2021, за яким ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №2318621 від 13 лютого 2021 року в загальному розмірі 5574 гривень 60 копійок. 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №2318621 від 13 лютого 2021 року в загальному розмірі 30090 гривень 60 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 1800 гривень 00 копійок та боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 28290 гривень 60 копійок. Станом на день пред`явлення позову відповідач не повернув борг за вказаним договором.

Крім того, 27 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_2 договір про споживчий кредит №5014140, за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит через 30 днів та сплачувати проценти в розмірі 5,00% річних за користування ним до дня повернення кредиту, а також комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 4850 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 15708 гривень 54 копійок та борг за комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. 16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №16/12-2021-43, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в загальному розмірі 20908 гривень 54 копійок. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в загальному розмірі 37883 гривень 54 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 4850 гривень 00 копійок, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 32683 гривень 54 копійок та боргу за комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. Станом на день пред`явлення позову відповідач не повернув борг за вказаним договором також.

Тому ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року та борг за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в загальному розмірі 67974 гривень 14 копійок.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 травня 2024 року (а.с.76) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Коллект Центр», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 травня 2024 року (а.с.82) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 в п.5 прохальної частини позову просив здійснити розгляд цивільної справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 визнає факт укладення кредитних договорів його довірителя з ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Мілоан» та отримання кредитних коштів. Однак позивач не мав права нараховувати проценти на тіло кредитів поза межі строку кредитування, а в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження дійсного розміру боргу. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним з обсягом робіт адвоката та складністю справи. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13 лютого 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ОСОБА_2 договір позики №2318621 (а.с.7-10), за яким ТОВ «Маніфою» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 1800 гривень 00 копійок, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит до 5 червня 2021 року та сплачувати проценти за користування ним до дня повернення кредиту.

9 червня 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ОСОБА_2 додаткову угоду до договору позики №2318621 (а.с.12), за якою сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 9 липня 2021 року з обов`язком відповідача сплатити проценти в розмірі 1,99% в день.

27 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_2 договір про споживчий кредит №5014140 (а.с.17 зворот-21), за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит через 30 днів та сплачувати проценти в розмірі 5,00% річних за користування ним до дня повернення кредиту, а також комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. В той же день ТОВ «Мілоан» видав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 27 травня 2021 року (а.с.26).

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 4850 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 15708 гривень 54 копійок та борг за комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком ТОВ «Мілоан» (а.с.27 зворот-28).

Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» та главою 73 «Факторинг» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо договору позики №2318621 від 13 травня 2021 року.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не подав докази на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту. Як зазначено в п.1 договору позики №2318621 від 13 травня 2021 року (а.с.7) початковий строк позики визначається п.2.3.4 договору. Разом з тим, строк позики може бути продовжено шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди. З аналізу договору позики №2318621 від 13 травня 2021 року (а.с.7-10) та додаткової угоди до нього від 9 червня 2021 року (а.с.12) вбачається, що ТОВ «Маніфою» та позивач визначили строк повернення кредиту до 5 червня 2021 року (п.2.3.4 договору), а потім продовжили його до 9 липня 2021 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ «Маніфою» укладало з ОСОБА_2 ще якісь додаткові угоди, змінюючи строк надання позики. Ці обставини свідчать про те, що ТОВ «Маніфою» лише в період часу з 13 травня 2021 року до 9 липня 2021 року мало право нараховувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1800 гривень 00 копійок. Підстави для нарахування процентів за користування грошовими коштами поза межами цього строку на умовах, визначених договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року, відсутні. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10 цс18), відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував грошові зобов`язання за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 1800 гривень 00 копійок, а також борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 1363 гривень 86 копійок. Загальний розмір боргу за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року становив 3163 гривень 86 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком до договору та графіком (а.с.10-12).

13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №13/10-2021 (а.с.33-35), за яким ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №2318621 від 13 лютого 2021 року в загальному розмірі 5574 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №13/10-2021 від 13 жовтня 2021 року (а.с.44). 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 (а.с.46-49), за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №2318621 від 13 лютого 2021 року в загальному розмірі 30090 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а.с.58). Аналіз цих письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «Коллект Центр» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року, укладеного відповідачем з ТОВ «Маніфою». В той же час, оскільки після закінчення строку кредитування ТОВ «Маніфою» втратило право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, тому і нові кредитори ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «Коллект Центр» не мали права нараховувати такі проценти, на підставі ч.1 ст.514 ЦК України до них перейшли права ТОВ «Маніфою» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути борг за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року в розмірі 3163 гривень 86 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 1800 гривень 00 копійок та боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 1363 гривень 86 копійок. Підстави для стягнення боргу в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог ТОВ «Коллект Центр» слід відмовити.

б. щодо договору про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року.

16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №16/12-2021-43 (а.с.38-40), за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в загальному розмірі 20908 гривень 54 копійок. Ця обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року (а.с.45). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 (а.с.51 зворот-54), за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в загальному розмірі 37883 гривень 54 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 4850 гривень 00 копійок, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 32683 гривень 54 копійок та боргу за комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року (а.с.57). Аналіз цих письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «Коллект Центр» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року, укладеного відповідачем з ТОВ «Мілоан».

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг позивачув загальному розмірі 37883 гривень 54 копійок, що складається з боргу по поверненню кредиту в розмірі 4850 гривень 00 копійок, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 32683 гривень 54 копійок та боргу за комісію в розмірі 350 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.32). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_2 хоча б частково повернув означений борг. При цьому суд критично ставиться до посилання представника відповідача ОСОБА_1 щодо закінчення строку дії договору про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року, оскільки п.2.3.1.2 договору передбачає його пролонгацію у разі продовження позичальником користування кредитними коштами.

З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» належить стягнути борг за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в розмірі 37883 гривень 54 копійок.

6. Розподіл судових витрат.

а. щодо судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Коллект Центр» сплатило судовий збір в розмірі 3028гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 26 квітня 2024 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений на 60,39% (41047,40 : 67974,14 х 100%).

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1828 гривень 61 копійки (3028,00 : 100% х 60,39%).

б. щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents проти Латвії» (заява №58442/00) зазначено, що суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» надало суду: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 2 січня 2023 року, укладеного між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.69 зворот-70), заявку на дання юридичної допомоги №759 від 1 березня 2024 року (а.с.73), витяг з акту про надання юридичної допомоги від 2 січня 2024 року (а.с.74), а також платіжну інструкцію (а.с.72) щодо оплати грошових коштів в розмірі 68000 гривень, зі змісту яких вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу послуги: усна консультація, підготовка пропозицій, складення позовної заяви, загальною вартістю 17000 гривень 00 копійок. Враховуючи обсяг процесуальних заходів, вжитих АО «Лігал Ассістанс», складність справи з урахуванням предмета доказування, а також дотримуючись критеріїв дійсності, необхідності, співмірності та розумності, з урахуванням заперечень представника відповідача ОСОБА_1 щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір таких витрат до 10000 гривень.

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача, з врахуванням положень ч.2 ст.141 ЦПК України, слід стягнути витратина професійну правничу допомогу в розмірі 6039 гривень 00 копійок (10000,00 : 100% х 60,39%).

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» борг за договором позики №2318621 від 13 травня 2021 року в розмірі 3163 гривень 86 копійок та борг за договором про споживчий кредит №5014140 від 27 травня 2021 року в розмірі 37883 гривень 54 копійок.

У задоволенні позову в частині стягнення суми боргу в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на оплату судового збору в розмірі 1828 гривень 61 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6039 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення суду складений 23 вересня 2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.Ю. Семенюта