Провадження № 22-ц/801/2299/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуСправа № 127/19397/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Голоти Л.О., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.,

за участю сторін: прокурора Кавун О.І., представника ОСОБА_1 адвоката Путіліна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/19397/24 запозовом Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки,

за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2024 року, яку постановив суддя Жмудь О.О. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 03 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки.

26 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Путілін Є.В. подав до суду уточнену заяву про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Вінницького міськогосуду Вінницької області від 01 жовтня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Є.В. про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи - задоволено.

Призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено судовим експертам ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» (м. Житомир, вул. М. Лисенка, буд. 16, офіс 6).

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

- чи відповідає містобудівна документація часткової зміни цільового використання земельної ділянки в заплаві р. Вишня, що межує з Барським шосе (колишній Качатник) для розміщення індивідуальної садибної забудови та зміни прибережної захисної смуги р. Вишня та «Вишенського ставка», містобудівного обґрунтування категорій прибережних територій вздовж р. Південний Буг та його приток в межах м. Вінниця для розміщення індивідуальної житлової забудови садибного типу в районі р. Вишня зі зміною ПЗС вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва (ДБН, тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

- чи відповідає проєкт винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затверджений рішенням Вінницької міської ради 28 листопада 2013 року №1507 та його затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам України? Якщо не відповідає то в чому полягає невідповідність?

- чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:103:0103 на прибережно-захисну смугу визначену проєктом винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затверджений рішенням Вінницької міської ради від 28 листопада 2013 року № 1507?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з метою забезпечення рівності учасників справи щодо надання доказів, суд вважає за можливе призначити в даній цивільній справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. Зокрема, суд вказав, що експертиза в рамках кримінального провадження проводилася без урахування проєкту землеустрою, на який вказує відповідач, та змін до генерального плану населеного пункту.

Не погодившись з ухвалою суду Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановлену з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Таким чином, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, поставлені на вирішення судової експертизи питання не стосуються предмету доказування у цій справі. Містобудівне обґрунтування стосується будівельних стандартів та норм і розробляється відповідно до норм будівельного законодавства, а не земельного. Спір у цій справі стосується порушення вимог земельного та водного законодавства при переданні земельних ділянок у власність громадянам.

Окрім того питання № 1 кваліфікується як проведення комплексної будівельно-технічної експертизи за експертними спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.20 «Дослідження з питань землеустрою», а у ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» експертів із відповідною спеціалізацією немає, тому експертна установа не має права на проведення такої експертизи.

Друге питання вже досліджувалося експертом у кримінальному провадженні за № 0000124. Відповідно до висновку експертизи від 27 листопада 2023 року № СЕ-19/102-22/8524 розроблення проєкту землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставку «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, по договору № 03/3-2013 та його затвердження не відповідає вимогам земельного, водного законодавства та іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування. Спірна ділянка повністю накладається на межі ставка «Качатник» загальною площею 22,0507 га згідно державного акта на право користування землею ВН, зареєстрованого за № 4 від 12 січня 1994 року та повністю накладається на земельну ділянку площею 21,6954 га, що перебувала в оренді РС ВАТ «Голуба Нива».

Третє питання також не є предметом доказування у цій справі, оскільки проєктом землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставка «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе фактично передбачено не встановлення меж наявної прибережної захисної смуги, а її перенесення з метою зменшення площі ставка «Качатник» на понад 16 га (з 20,9825 га до 4,9411 га), що є протиправним.

Таким чином, на переконання прокурора, у цій справі відсутні підстави для призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи щодо вирішення зазначених питань.

Також вважає, що тривале та безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Путілін Є.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану увалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 ст. 103 ЦПК України).

Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення експертної установи та питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання та експертну установу.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, оскільки відноситься до земель водного фонду, має цільове призначення для рекреаційних потреб, а відтак не могла бути передана у приватну власність для індивідуального садового будівництва.

Призначаючи за клопотанням представника відповідача судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив із того, що з метою встановлення обставин, які належать до предмету доказування у цій справі (зокрема, меж земельної ділянки та меж прибережно-захисних смуг), необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що відповідні питання, винесені на вирішення експертизи, не стосуються предмету спору у цій справі, оскільки зводяться до оцінки відповідності містобудівної документації вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва та вимогам земельного законодавства.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що експерти ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не уповноважені проводити такий вид експертизи, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, до клопотання про проведення експертизи стороною відповідача було долучено витяг із Реєстру атестованих судових експертів, із якого вбачається, що жоден із експертів ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не має спеціальної кваліфікації для проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.20 «Дослідження з питань землеустрою», у той час як винесені на вирішення експертизи питання кваліфікують саме за такою експертною спеціальністю.

При цьому, лист ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» про можливість проведення відповідної експертизи не спростовує відсутність належної кваліфікації у експертів установи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв поза межами вимог процесуального закону, доводи і заперечення сторін об`єктивно не перевірив та дійшов передчасного висновку про необхідність призначення по справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, не з`ясувавши в повній мірі чи входять поставлені перед експертами питання до меж предмета доказування у даній справі, чи відповідають кваліфікації експертів та чи сприятимуть відповіді на поставлені питання встановленню дійсних обставин справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню в суд першої інстанції для продовження розгляду, при цьому колегія суддів зауважує, що учасники справи вправі при розгляді справи повторно заявити клопотання про призначення у справі відповідної експертизи, запропонувавши суду перелік питань, які потребують, на їхню думку, висновку експерта та експертну установу.

Підстав для розподілу судових витрат немає, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради задовольнити.

Ухвалу Вінницького міськогосуду Вінницької області від 01 жовтня 2024 року скасувати, зазначену цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Голота Л.О.

Матківська М.В.