ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9291/24 Справа № 183/2138/24 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року по справ за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року, у розмірі 110 152,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 468695-КС-002 про надання кредиту, що був підписаний одноразовим ідентифікатором, за яким товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити відсотки у розмірі 1,15013259 % за кожен день користування кредитом.

Між тим, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив заборгованість на загальну суму 13 000,00 гривень.

У зв`язку із зазначеним станом на 02.11.2023 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 152,00 грн., що складається з:

- 30 000,00 грн. тіло кредиту;

- 78 645,84 грн. відсотки за користування кредитом;

- 1 506,16 грн. комісія.

Зазначену суму заборгованості ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.

Заочним рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року, що виникла станом 27.12.2023 року, у розмірі 65 000,00 гривень (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 30 000,00 гривень тіло кредиту; 33 493,84 гривень відсотки за користування кредитом; 1 506,16 гривень комісія.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 відмовити.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Бізнес позика» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частинні відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45152 грн. та ухвалення в цій частинні нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 152 грн.,апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом встановлено, що 12 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 468695-КС-002, згідно умов якого, позичальник отримав у тимчасове, платне користування грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути кредитодавцеві до 27.12.2023 року і сплати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,15013259 % на день за зниженою відсотковою ставкою або 2,00 % - за стандартною та комісію за надання кредитних послуг в сумі 4 500,00 грн.

Однак, відповідач не належним чином виконував обов`язки з погашення заборгованості, покладені на нього кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 27.12.2023 року в останнього виникла заборгованість у розмірі 110 152 грн., з яких:

-30 000 грн. тіло кредиту;

- 78 645, 84 грн. відсотки за користування кредитом;

- 1506,16 грн. комісія.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 152 грн., суд першої інстанції виходив із того, що заявлена до стягнення сума заборгованості зазначена у розрахунку в розмірі 110 152 грн., перевищує орієнтовану загальну вартість кредиту погоджену з відповідачем при укладенні договору № 468695-КС-002 від 12.07.2023 року та вказану у паспорті споживчого кредиту.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 27.12.2023 року становить 110 152,00 грн., з яких: 30 000 грн. тіло кредиту; 78645,84 грн. відсотки за користування кредитом; 1506,16 грн. комісія.

Відповідно до п.3 Договору №468695-КС-002 про надання кредиту сторони домовились встановити графік платежів для погашення заборгованості Позичальника, що вказана в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, а саме з графіку вбачається, що, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного п.3 Договору, дійсно треба сплатити по кредиту 78000,00 грн., з яких проценти у сумі 43500,00 грн., оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня відсоток зменшується.

Тобто, зазначена у графіку та у таблиці обчислення загальної вартості кредиту сума 78 000 грн. є лише орієнтовною загальною вартістю кредиту, що складається з суми виданого кредиту 30000 грн., плюс орієнтовної суми по процентам у розмірі 43500 грн., плюс суми по комісії за надання кредиту - 4500 грн, а не остаточно визначеною сумою заборгованості по процентам за користування кредитом станом на момент закінчення дії договору.

Боржник лише частково сплатив заборгованість за Договором № №468695-КС-002 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № №468695-КС-002 Позичальника, і після укладення Договору здійснив лише два платежі, чим порушив свої зобов`язання, встановлені Договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти в розмірі 78 645,84 грн. нараховані Позивачем чітко в межах дії Договору (24 тижні), а саме з 12.07.2023 року по 27.12.2023 року включно з врахуванням часткового погашення по процентам у сумі 10006,16 грн.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий банком по кредитному договору №468695-КС-002 повністю відповідає умовам Договору, та Правил надання кредитів фізичним особам-підприємцям, які є невід`ємною частиною Договору, а також положенням ст.ст. 536, 1054, 1056-1 ЦК України, а сума заборгованості по процентам у розмірі 78 645,84 грн підтверджена належними та достатніми доказами, яка не спростована відповідачем.

На вказане суд 1 інстанції не звернув уваги, у зв`язку із чим апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року в оскарженій частині скасувати, стягнувши з відповідача на користь позивача залишок заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 45 152 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги в розмірі 3633, 60 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - задовольнити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року в оскарженій частині - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» () залишок заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором № 68695-КС-002 від 12.07.2023 року року, що виникла станом на 27.12.2023 року у розмірі 45 152 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» () судовий збір в розмірі 3633,60 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: