ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1410/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/1184/23 Категорія: 304090000 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - адвоката Крюкової Марини Володимирівни на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 червня 2024 року (у складі судді Калієвського І.Д.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 2907340 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом ТОВ «Авентус Україна» № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн, (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (10.10.2020) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору); ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 11.10.2020, 16.11.2020, 22.11.2020, 21.01.2021, 31.01.2021, 05.03.2021, 12.04.2021, 14.05.2021, 18.06.2021, 02.08.2021 відповідач сплатив кредитору проценти за користування кредитом на загальну суму 61655 грн. Надалі відповідач не здійснював погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, а відтак утворилась заборгованість за договором кредиту.

03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 03-05/2022, згідно з умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача, шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту , зазначену при укладенні кредитного договору.

Позивач вказував, що станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором становить 32800 грн, що складається із суми кредиту 10000 грн та суми процентів за користування кредитом 22800 грн.

Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 34950,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 10397,60 грн, три відсотки річних в розмірі 1905,99 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 26.06.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано доказів направлення споживачу текстового повідомлення про пролонгацію дії кредитного договору, крім того, вказав, що договір не містить норми про автопролонгацію на будь-який термін. Відтак, суд прийшов до висновку, що термін дії договору скінчився 10.10.2020, тому нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представником ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» адвокатом Крюковою М.В. було подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26.06.2024 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розподілити судові витрати.

В обґрунтування скарги вказує, що вказане рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд дійшов неправильного висновку щодо стягнення відсотків та не надав належної оцінки доказам.

13.09.2024 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мельника В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» залишити без задоволення, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26.06.2024 залишити без змін.

Зазначає, що пролонгація кредитного договору не відбулася у зв`язку з відсутністю доказів направлення відповідачу текстового повідомлення про пролонгацію дії даного договору, відтак, строк кредитування скінчився 10.10.2020. Отже, нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим. Також представник відповідача адвокат Мельник В.В. звертає увагу, що ОСОБА_1 , за період з 11.10.2020 по 02.08.2021, було здійснено платежі у сумі 61655 грн на погашення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з цим, відповідачем заборгованість була виплачена та навіть переплачена, а отже, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу виконала.

27.09.2024 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» адвоката Крюкової М.В. надійшли додаткові пояснення, в яких не погоджується з доводами відповідача, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Наголошує, що відповідач ОСОБА_1 повідомлялась в особистий кабінет щодо наявності заборгованості та продовження строку кредиту відповідно до умов договору. Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось в межах строку користування кредиту, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2907340 про надання споживчого кредиту за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України про «Електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. п. 1.3, 1.4 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 гривень, строк кредиту - 30 днів.

Відповідно до п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору процентна ставка є фіксованою та залежить від фактичного виконання споживачем умов договору. Знижена процентна ставка становить 1,81 % в день, від суми кредиту, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день, та зазначено випадки застосування кожної зі ставок.

Відповідно до п. 4.1. Договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору.

Пунктом 4.3. передбачено, що пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

Відповідно до п. 5.1 договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди споживача.

Згідно з п. 5.4 Договору споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.

Договір з боку позичальника підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М912097 10.09.2020 о 20 год 53 хв 01 сек (т. 1 а.с. 15).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту є графік платежів, відповідно до якого сума кредиту складає 10000,00 грн, сума нарахованих процентів 5415,00 грн, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів: 10.10.2020.

Графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем 10.09.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М912097 (т. 1 а.с.10,11,15).

Згідно з карткою обліку договору № 2907340 від 10.09.2020 ОСОБА_1 11.10.2020 сплатила 5605 грн, 16.11.2020 сплатила 6840 грн, 22.12.2020 сплатила 6840 грн, 29.01.2021 сплатила 405 грн, 31.01.2021 сплатила 7195 грн, 05.03.2021 сплатила 6270 грн, 12.04.2021 сплатила 7220 грн, 14.05.2021 сплатила 6080 грн, 18.06.2021 сплатила 6650 грн, 02.08.2021 сплатила 8550 грн (т. 1 а.с. 20-50).

03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 03-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору право грошової вимоги за кредитним договором.

18.04.2023 на електронну пошту відповідача ОСОБА_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги до позивача за кредитним договором, вказано найменування фактора та реквізити для здійснення платежів (т. 1 а.с. 16).

Згідно з листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5844-ВП від 11.05.2022 ТОВ «Авентус Україна» 10.09.2020 перерахувало на картку № НОМЕР_2 кошти в сумі 10000,00 грн (т. 1 а.с. 80).

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-240306/43462 від 12.03.2024, наданого на виконання ухвали суду першої інстанції, на платіжну картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , були зараховані грошові кошти в сумі 10000 грн від 10.09.2020. Інформація про платника відсутня.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно з статтею 64 ЦПК України, ст. 36 КПК України та ст. 79 КАС України.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 10.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2907340 про надання споживчого кредиту (далі -договір), у формі електронного договору, який було підписано з використанням позичальником ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором М912097.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Отже, факт укладення договору між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Виконання ТОВ «Авентус Україна» взятих на себе зобов`язань за договором з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 10000 грн, підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5844-ВП від 11.05.2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» 10.09.2020 перерахувало на картку № НОМЕР_2 кошти в сумі 10000,00 грн та відповіддю АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-240306/43462 від 12.03.2024, наданого на виконання ухвали суду, де зазначено, що на платіжну картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , були зараховані грошові кошти в сумі 10000 грн від 10.09.2020.

Крім того, у відзиві відповідач підтверджує, що зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» виконало та надало кредит в сумі 10000 грн.

Щодо доводів скаржника про надання згоди відповідача на автопролонгацію кредиту та нарахування стандартної процентної ставки за користування кредитними коштами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,81 % в день та застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору

(без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості.

Пунктом 1.5.2. договору стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору (30 днів), якщо Споживач не виконав умови, зазначені в п. 1.5.1 Договору, для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. п. 4.1-4.6 цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п 4.2.-4.5. Договору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що товариством доведено погодження відповідачем умов договору про пролонгацію договору строком на 30 днів. Таке погодження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ОСОБА_1 будь-яких дій щодо повідомлення позивача про бажання продовжувати строк користування кредитом не вчиняла. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується як позивачем, так і відповідачем, ОСОБА_1 здійснювала часткові оплати за кредитним договором, у зв`язку із чим у відповідності до п. п. 4.1.- 4.3 кредитного договору відбувалося продовження строку кредиту ще на 30 днів із стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що за період з 11.10.2020 по 02.08.2021 відповідачем було здійснено часткові оплати на загальну суму 61655 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк кредитування скінчився 10.10.2020, оскільки останній платіж було здійснено 02.08.2021 та відповідно до умов Договору, строк кредитування скінчився саме 01.09.2021.

Щодо автопролонгації Кредитного договору строком на 90 днів колегія суддів зазначає таке.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на п. п. 4.3.1-4.3.2, якими передбачено, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту у випадку пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожного разу на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль; Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в п. 4.3.1 Договору.

Однак, аналізуючи договір № 2907340 про надання споживчого кредиту від 10.09.2020, колегія суддів звертає увагу, що п. п. 4.3.1-4.3.2, на які посилається скаржник, відсутні. Крім того, у Розділі 4 «Пролонгація строку кредиту» відсутні умови автопролонгації договору строком на 90 календарних днів.

Доводи апеляційної скарги про те, що 01.09.2021 Кредитний договір було автопролонговано строком на 90 календарних днів (до 30.11.2021) та в подальшому нарахування процентів за користування кредитом, в межах зазначеного строку, апеляційний суд відхиляє з огляду на викладене.

Відтак, нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 01.09.2021, є необґрунтованим, що вбачається з правового висновку Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту пролонгації кредитного договору строком до 01.09.2021 є безпідставними, колегія суддів змінює рішення суду з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції даної постанови.

Враховуючи, що фактично рішення щодо позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» залишається без змін, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» адвоката Крюкової Марини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 червня 2024 року у даній справі змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова