Провадження № 2/592/2671/24
УХВАЛА

29 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенко В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 952592859 від 25.04.2021 у сумі 23 233 грн. та понесені витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що по кредитному договору № 952592859 від 25.04.2021 надав відповідачу кредит у сумі 7 000 грн.. Однак відповідач кошти не повернув та не сплатив.

27.09.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі і призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 29.10.2024.

Відповідач відзив не подавав.

Від матері відповідача надійшла заява про зупинення провадження. Заява мотивована тим, що її син ОСОБА_1 будучі стрільцем-помічником гранатометника 2-го мотопіхотного відділення 3-го мотопіхотного взводу 1-ої мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_1 під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних з захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України 17.09.2024 зник безвісті. До заяви подана довідка в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2024 №4/1893.

Для вирішення зазначеної заяви слід звернути увагу на наступне.

З зазначеної довідки в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2024 №4/1893, що військовослужбовець ОСОБА_1 17.09.2024 зник безвісті під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних з захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України.

У заяві порушується питання про зупинення провадження згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Проте таких обставин у довідці не зазначено. Тобто немає підстав для зупинення провадження з цих підстав.

В той же час з зазначеної довідки вбачається, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно наведеного положення закону відповідач перебуває на військовій службі доки його в установленому порядку не буде визнано безвісно відсутнім або оголошення померлим.

У зв`язку з наведеним слід зазначити наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, зокрема до припинення перебування у складі Збройних Сил України.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Через збройну агресію російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан. Відповідними Указами Президента України затвердженими відповідними Законами України дію воєнного стану неодноразово продовжено та він діє по час постановлення цієї ухвали.

Разом з цим кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.(ч. 1 ст. 2 ЦПК України)

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

До основних засад судочинства ч. 3 ст. 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

У той же час суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. (п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України)

Умови перебування відповідача на військовій службі у період дії воєнного стану значно відрізняється від перебування іншої особи на іншій підконтрольній Україні території де бойові дії не ведуться. В умовах збройної агресії збройні сили знаходяться у стані який необхідний для здійснення оборони. У будь-який момент військовослужбовець може бути переміщений з одного місця дислокації на інше, задіяний в бойових діях тощо. Виконання таких завдань для військовослужбовця ставить під загрозу його життя та здоров`я, можливі обмеження використання засобів комунікації тощо. З цього слід зробити висновок, що учасник судового розгляду який перебуває на військовій службі об`єктивно позбавлений можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами. Тим більше якщо такий військовослужбовець числиться таким, що він зник безвісті. Обмеження у процесуальних правах вочевидь кореспондується з тим, що законодавець забезпечив права таких учасників та передбачив імперативний обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Ураховуючи наведене, вбачається, що в України введено воєнний стан, а відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, зник безвісті, у зв`язку з чим обмежений у процесуальних правах та правах на справедливий суд.

Наведені обставини у сукупності є обов`язковими підставами для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а відтак суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 251, 253 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до припинення перебування у складі Збройних Сил України Іващенка Дмитра Валерійовича.

Ухвала набирає законної сили з моменту складання.

Ухвала може бути оскаржена до Сумської апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання.

Повне рішення складене 30.10.2024.

Суддя В.Г. Костенко