Провадження № 2/359/1671/2024
Справа № 359/2219/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

04 березня 2024 року представник позивача адвокат Білинова А.В. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти в розмірі 7129,75 грн.; 5000,00 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги та 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 грудня 2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля FIAT DUCATO, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва по справі №359/2219/24 від 16 серпня 2022 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням відповідачем Правил дорожнього руху. Вищезазначеною постановою встановлено, що відповідач будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди місце події залишив, чим порушив ст. 122-4 КУпАП. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВСК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №203571544). ТДВСК «Альфа-Гарант» виплачено на користь власника пошкодженого транспортного засобу KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 відшкодування в розмірі 7129,75 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 7129,75 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просив відмовити.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля FIAT DUCATO, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) визнано ОСОБА_1 . Вказане судове рішення набрало законної сили 26 серпня 2022 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власником пошкодженого від ДТП транспортного засобу марки KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . Наведене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 31 серпня 2010 року.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У статті 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 5 Закону № 85/96- ВР встановлено, що страхування може бути добровільним та обов`язковим.

Встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування № 203571544 від 29 квітня 2021 року укладеного з ТДВСК «Альфа-Гарант».

06 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та повідомила про ДТП, що сталася за участю її транспортного засобу марки KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 , що вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 06 грудня 2021 року.

Зі змісту аварійного сертифікату 34-D/10/96 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу KIA Ceed, державний номерний знак НОМЕР_1 слідує, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, становить 7129,75 грн. (без урахування ПДВ) (а.с.12).

З страхового акту № ЦВ/21/7971 від 05 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 7129,75 грн. З платіжної інструкції №27765 від 05 квітня 2022 року вбачається, що ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило дану суму потерпілій ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У підпункті 33.1.1 п. 33.1.ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхо-вого відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно п. «в» п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст.38 вказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаче-ного страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За правилами ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи безділь-ності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, зокрема, що відповідач, який спричинив ДТП, після цієї пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, суд вважає, що у ТДВ Страхова компанія «Альфа-гарант» на підставі п. п. «в» п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги в порядку регресу до ОСОБА_1 ..

Відтак, позовні вимоги ТДВ Страхової компанія «Альфа-гарант» слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 7129,75 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22 грудня 2018 року зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано витяг з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року укладений між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери», завдання-доручення № 206 до договору про надання правничої допомоги від 14 вересня 2019 року, детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, платіжну інструкцію в національній валюті від 29 грудня 2022 року № ID-189416, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які документально підтверджено матеріалами справи.

В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 6, 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, 23, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 10- 13, 76-82, 133, 141, 223, 258-259, 263- 265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповіда-льністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 7129 (сім тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Інформація про позивача : Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , місцезнаходження : 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26.

Інформація про відповідача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , відомості про паспорт відсутні.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного проваджен-ня, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 травня 2024 року.

Суддя Яковлєва Л.В.