КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2149/24 Головуючий у суді І інстанції: Диба О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Головачова Я.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Левківського Богдана Казимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

У червні ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу у зв`язку із нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.02.2024 року Оболонським районним судом м. Києва за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 16.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, вказана обставина була відома стягувачу при зверненні до суду із заявою про стягнення аліментів та умисно прихована. Окрім того, на підставі виконавчого листа Могилів-Подільського міськрайонного суду за №138/876/13-ц від виданого 04.08.2016 року відбувається примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно. Таким чином, судовий наказ, від 21.02.2024 було видано без залучення до участі заінтересованої особи, а саме ОСОБА_6 , що призвело до порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, боржник вважав, що наявні підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року у задоволенні заяви про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат Левківський Богдан Казимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги обгрунтвоані тим, що задоволення вимог стягувача не відповідають обставинам справи, нормам матеріального та процесуального закону, грубо порушує права боржника як особи яка не має кровної спорідненості з дитиною на утримання якої стягуються аліменти.

Стороною боржника було зазначено, що у цій справі є також обставина існування якої не дозволяє видати судовий наказ, а наявні всі підстави для відмови у видачі судового наказу та рекомендація розгляду цього питання в позовному провадженні.

Вказував на те, що суд першої інстанції не маючи інформації про існування третіх осіб, яких у справах такої категорії обов`язково має залучити до розгляду, видав судовий наказ, чи порушив низки норм процесуального закону, що призвело до подальшого порушення прав малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання якого стягуються з 2013 року.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, матеріали справи не містять підтверджень того, що на момент видачі судового наказу оспорювалось батьківство ОСОБА_1 ..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповдіно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 8 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (провадження №12-158гс19), процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17 (провадження №14-41цс21)).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17 (провадження №14-549зц18).

Частинами 4, 5 статті 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17 (провадження №14-549зц18) зазначено, що не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Встановлено, що 21 лютого 2024 року Оболонським районним судом м. Києва (з урахування ухвали суду від 04.03.2024 року про виправлення описки) було видано судовий наказ у справі № 756/2149/24 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 від усіх видів доходу але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанцїі з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати судовий наказ виданий Оболонським районним судом м. Києва від 21 лютого 2024 року та відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі від усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_7 народилась дитина - ОСОБА_8 . Інформація про батька була внесена у Свідоцтво про народження дитини зі слів матері та батьком записано - ОСОБА_9 - актовий запис 1267 та 25 липня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Оскільки ОСОБА_1 був переконаний ОСОБА_10 , що дитина ОСОБА_8 народжена нею ІНФОРМАЦІЯ_4 є їх спільною дитиною, ОСОБА_1 погодився зареєструвати шлюб та написати заяву про визнання батьківства.

06 червня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 .

30 січня 2020 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб розірвано.

Встановлено, що постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 серпня 2016 року ВП № НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Могілів-Подільського міськрайонного суду у цивільній справі № 138/876/13-ц за виконавчим листом від 04 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 07 сепрня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанії вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених та не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст.165 ЦПК України.

У даній справі, звернувшись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, боржник посилався на те, що істотними обставинами для його перегляду є те, що між сторонами існував спір про право, зокрема, вказував на ту обставину, що він не є біологічним батьком дитини, на утримання якої з нього стягнуто аліменти.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно врахував ту обставину, що до дати винесення судового наказу (21.02.2024 року) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого він записаний, був відсутній спір про право, є вірними.

Оспорення батьківства у відповідності з вимогами ст. 136 СК України можливо лише у судовому порядку. Спір про право між сторонами виник вже після видачі судового наказу, а саме з моменту звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оспорення батьківства (у травні 2024 року), у справі № 756/6691/24.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростували.

Також, звернувшись до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 в якості нововиявленої зазначав ту обставину, що суду не було відомо про стягнення з нього згідно з іншим судовим рішенням аліментів на іншу дитину, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

Як встановлено районним судом, ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогою про видачу судового наказу та стягнення із ОСОБА_1 1/4 частини заробітку на одну дитину, що відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

При цьому, наявність іншого судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн не зумовлювала обов`язку суду відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу. До того ж, загальна частка доходів, що стягуються із заявника на утримання його дітей, не суперечить чинному законодавству, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ст.423 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у разі зміни дійсних обставин справи, які можуть вплинути на порядок і спосіб стягнення аліментів та встановлення обов`язку по їх сплаті, апелянт не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відповідно до положень ст. 170 ЦПК України.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, правильність висновків суду не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та вимог процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі, а тому підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 161, 423 ЦПК України та ч. 5 ст.183 СК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Левківського Богдана Казимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «30» жовтня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Я.В. Головачов

В.І. Олійник