Справа № 348/299/24
Провадження № 22-ц/4808/994/24
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Луганської В. М., Фединяка В. Д.,

секретаря Кузнєцова В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 15 травня 2024 року в складі судді Міськевич О. Я., ухвалене в м. Надвірній Івано-Франківській області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі - ТОВ «ФК «Ріальто») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № 0-4 від 18 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «СЕНС БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вказаний кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua, та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

11 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, згідно умовами якого право вимоги за договором № 0-4 від 18 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

У порушення вимог закону та умов договору відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 05 лютого 2024 року має заборгованість у розмірі 28 810 грн, яка складається з: 5 000 грн заборгованість за кредитом; 2 985 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18 січня 2021 року по 17 лютого 2021 року (включно); 20 825,00 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 18 лютого 2021 року по 16 червня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «ФК «Ріальто» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 28 810 грн, 2422,40 грн сплаченого судового збору за подання позову та 9 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Надвірнянського районного суду від 15 травня 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 0-4 від 18 січня 2021 року станом на 05 лютого 2024 року в розмірі 28 810 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за кредитом; 2 985 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18 січня 2021 року по 17 лютого 2021 року (включно); 20 825 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 18 лютого 2021 року по 16 червня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» 7 422,40 грн сплачених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підписавши електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про факт укладення договору, відповідач ознайомився із запропонованими умовами та погодився з ними, отримав кредитні кошти, однак зобов`язання щодо повернення цих коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 28 810,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задовольнити частково в сумі 7 985 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2985 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. Також зменшити розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитні кошти йому видано як громадянину, на власні потреби, без конкретної мети, а тому кредитний договір від 18 січня 2021 року є споживчим кредитом і на нього поширюється сфера дії Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, частина 3 статті 21 Закону, відповідно до якої за порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Крім того, кредитний договір укладений в період дії карантинних обмежень на території України, дія яких закінчилася 01 липня 2023 року, а тому застосування відповідальності за прострочення грошового зобов`язання боржником відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у розмірі, визначеному договором 3,5 % за кожен день прострочення не застосовується до позичальника.

Також зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, не співмірний з обсягом справи та розміром боргу за кредитним договором.

Позиція інших учасників справи

У письмових поясненнях ТОВ «ФК «Ріальто» вказує, що у п. 1.1. Договору № 0-4 від 18 січня 2021 року зазначено про те, що кредит надається не на споживчі цілі, а тому норми Закону України «Про споживче кредитування» не застосовуються до правовідносин між позивачем та відповідачем. Пунктом 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконано, тому у товариства виникло право до ОСОБА_1 щодо повернення суми заборгованості.Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судове засіданні апеляційного суду учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленні про час, день та місце розгляду справи. У письмових поясненнях ТОВ «ФК «Ріальто» просило справу розглядати за відсутності представника товариства.

Фактичні обставини справи

18 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 0-4 (а.с. 12-13).

Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору. Кредит надається не на споживчі цілі.

Згідно з пунктом 1.2 сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Пунктом 1.3 визначено, що строк надання кредиту становить 30 дні, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У пункті 1.6. сторони договору погодили, що товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб 535557ХХХХХХ8520, що належить позичальнику.

Відповідно до пункту 3.3 кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору.

Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно частині 2 статі 625 ЦК України.

Договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з платіжним документом № 357514053 від 18 січня 2021 року та виписок по картці та рахунку клієнта ОСОБА_1 у АТ «Сенс Банк» ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» здійснило перерахування коштів в сумі 5 000 грн (а.с. 14, 79-84).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1 від 11 червня 2021 року та додатками до нього, ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за договором № 0-4 від 18 січня 2021 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 36-37, 38-41, 42, 43).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, станом на 05 лютого 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по договору № 0-4 від 18 січня 2021 року становить 28 810,00 грн, яка складається з: 5 000 грн заборгованість за кредитом; 2 985 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18 січня 2021 року по 17 лютого 2021 року (включно); 20 825 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 18 лютого 2021 року по 16 червня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (а.с. 15).

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що 18 січня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір №0-4, на виконання якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5 000 грн.

Відповідач не заперечує факт укладення вказаного договору та отримання кредиту за ним.

З`ясовано, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 05 лютого 2024 року загальна сума заборгованості за договором № 0-4 від 18 січня 2021 року становить 28810,00 грн, яка складається з: 5 000 грн заборгованість за кредитом; 2 985 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18 січня 2021 року по 17 лютого 2021 року (включно); 20 825 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 18 лютого 2021 року по 16 червня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надано. У ході розгляду справи та в апеляційній скарзі відповідач фактично визнає заборгованість за кредитиним договором у розмірі 7 985 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 985 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.

Водночас, не погоджується в частині нарахованих відсотків відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у розмірі 20 825,00 грн, вважаючи, що укладений кредитний договір

є споживчим кредитом і на нього поширюється сфера дії Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із пунктами 10, 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту, а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З кредитного договору № 0-4 від 18 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , вбачається, що у пунктом 1.3 сторони погодили, що кредит надається не на споживчі цілі.

Зазначений пункт договору не визнавався недійсним та не оспорювався відповідачем.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції положень Закону України «Про споживче кредитування» в частині заборони застосовувати санкції за прострочення виконання зобов`язання є безпідставними, оскільки сторони договору обумовили в договорі вид кредитного зобов`язання.

Крім того, пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не містить заборон нарахування коштів за прострочення грошового зобов`язання передбачених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем разом із позовною заявою було надано договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, укладений між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , який згідно свідоцтва № НОМЕР_2 від 23 жовтня 2018 року має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 44-46); довіреність від 15 березня 2023 року, якою ТОВ «ФК «Ріальто» уповноважило адвоката Руденка К. В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, які надані позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому (а.с. 47); акт приймання-передачі наданих послуг № 194 від 29 грудня 2023 року (а.с. 48-49); платіжну інструкцію № 1044 від 29 грудня 2023 року про оплату за надання юридичних послуг (а.с. 50).

Розділом 3 договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року визначено вартість послуг та порядок їх розрахунків, зокрема вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника становить 8 000 грн, складання та надсилання адвокатського запиту 1 000 грн.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 194 від 29 грудня 2023 року та витягом з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 29 грудня 2023 року, ФОП ОСОБА_2 відповідно до умов укладеного договору здійснено підготовку позовних заяв про стягнення заборгованості та складання адвокатських запитів про витребування доказів щодо ОСОБА_1 за договором № 0-4 від 18 січня 2021 року. Вартість наданих послуг становить 9 000 грн.

Даючи оцінку зазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі є належними та підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі. При цьому, суд взяв до уваги доводи відповідача щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі про те, що розмір витрат на правничу допомогу є не співмірний з обсягом справи та розміром боргу за кредитним договором не заслуговують на увагу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: В. М. Луганська

В. Д. Фединяк