У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

23 жовтня 2024 року, засобами поштового зв`язку, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_2 автомобіль Hyundai Sonata, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та заборони відповідачу, будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо реалізації вказаного транспортного засобу, у тому числі щодо продажу, відчуження.

Заяву мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 27 червня 2024 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транcпортна пригода, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим їй завдано матеріальних збитків на суму 233 800 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон». З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з страхової компанії 160 000 грн страхового відшкодування за завдану матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності, а решту 73 800 грн, як різницю між фактичним її розміром та розміром страхового відшкодування, з ОСОБА_2 .

Також позивач вказала, що внаслідок даної ДТП та пошкодження належного їй транспортного засобу їй було завдано матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн внаслідок втрати транспортним засобом товарної вартості.

Позивач вказала, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральної шкоди, у зв`язку з пошкодженням майна та зміною звичного способу життя, яку вона оцінює у 40 000 грн.

Посилаючись на наведене та те, що у добровільному порядку відповідачі завдану шкоду не відшкодовують, позивач просить стягнути із страхової компанії 160 000 грн страхового відшкодування, з ОСОБА_2 73 800 грн. матеріальних збитків завданих пошкодженням автомобіля, солідарно з відповідачів 40 000 грн моральної шкоди та 20 000 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок втрати транспортним засобом товарної вартості.

З листа-відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області від 04 жовтня 2024 року за № 31/19-Д-17з.і вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 04 жовтня 2024 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та HYUNDAI SONATA 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року провадження у даній справі відкрито.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року, за заявою позивача, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 будь-яким способом відчужувати транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO Т13110, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтування необхідності вжиття ще одних заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відчуження рухомого майна відповідачем, ускладнить захист прав позивача.

При цьому, позивачем необґрунтовано належними та достатніми доказами необхідність, доцільність та співмірність забезпечення позову шляхом накладення арешту на інший транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 , враховуючи, що вимоги до ОСОБА_2 становлять 73 800 грн. матеріальних збитків та солідарно з відповідачів 20 000 грн втрати транспортним засобом товарної вартості та 60 000 грн. моральної шкоди.

Позивачем не обґрунтовано необхідності застосування ще одного заходу забезпечення позову .

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 151 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 30 жовтня 2024 року.

Суддя І.М. Черніцька