Справа № 756/207/22 головуючий у суді І інстанції Шаповалова К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року представник ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20 липня 2022 року, остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію 214 488,80 грн, інфляційну складову боргу 641,71 грн, 3% річних 1 714,73 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №429, ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. У місті Києві єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «Київські енергетичні послуги» і з 1 січня 2019 року розрахунки за спожиту електроенергію провадяться з компанією-постачальником - ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Позивач надає послуги з постачання електричної енергії для будинку АДРЕСА_1 . Власником будинку та споживачем даних послуг є відповідач - ОСОБА_1 , за яким закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань щодо оплати даних послуг, у останнього виникла заборгованість, яка станом на 01 травня 2022 року складала 214 488,80 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Окрім того в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути на свою користь інфляційну складову боргу у розмірі 641,71 грн. та 3% річних 1 714,73 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року залучено до участі у справі як третю особу Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі».

12 грудня 2022 року до суду надійшли пояснення третьої особи у справі щодо заявленого позову, у яких ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» зазначило, що є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії локальними електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією. 07 жовтня 2003 року між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією, згідно якого ОСОБА_1 здійснювалося постачання електричної енергії в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 на платній основі. Договором було передбачено, що оплата за спожиту електроенергію вноситься споживачем не пізніше 10 числа наступного місяця, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів. Зазначено, що у липні 2011 було складено акт-звіряння, яким погоджено обсяги та вартість електроенергії, згідно якого заборгованість складала 16 531,47 грн. У березні 2015 року відповідач звернувся із заявою про реструктуризацію боргу у розмірі 44 149, 83 грн, при цьому гарантував першочергово сплатити 30% від суми боргу. У квітні 2015 року з відповідачем була укладена угода про розстрочення сплати заборгованості. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач виконав не в повному обсязі, внаслідок чого у нього в подальшому сформувалася заборгованість, яка підлягає стягненню, а тому на думку представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, позовні вимоги підлягають задоволенню.

30 березня 2023 року відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» заборгованість за спожиту електричну енергію у загальному розмірі 216 846 грн. 24 коп., з яких 214 488 грн. 80 коп. - сума основного боргу, 1 714 грн. 73 коп. - 3 % річних, 641 грн. 71 коп. - інфляційні втрати та судовий збір у розмірі 3 252 грн. 68 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , 14 травня 2024 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі.

Апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.

Стягуючи заборгованість за спожиту електричну енергію, суд першої інстанції не врахував, що в цю суму входять технологічні витрати за договором про користування електричною енергією №0 від 07 жовтня 2003 року та додатком до договору. Апелянт вважає пункт договору за яким була стягнута така частина заборгованості недійсним та таким, що не відповідає Закону, та відповідно незаконним стягнення заборгованості інших осіб, які приєдналися до підстанції відповідача, нарахування втрат холостого ходу в трансформаторі, втрат короткого замикання та втрат лінії електропередач.

Вважає заборгованість, яка є предметом розгляду цієї справи, складається з сум, які вираховуються позивачем, виходячи з показників, що надаються за лічильником, а також із сум, які щомісячно донараховуються позивачем на підставі договору від 07 жовтня 2003 року про користування електричною енергією, який укладено між сторонами, зокрема з урахуванням формули, визначеної у п. 6 Договору.

Відповідач продовжує нараховувати додаткові кіловат-години спожитої електроенергії, які являються технологічними витратами, визначеними у п. 16 Договору №141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року, не зважаючи на твердження позивача про те, що нарахування здійснюється на підставі публічного договору, яким не передбачено додаткові нарахування.

Крім того, Дарницьким районним судом м. Києва розглядається аналогічна справа №753/13725/18 про стягнення такої ж заборгованості за цей же період, що не враховано місцевим судом.

Додатково ОСОБА_1 посилається на порушення процесуальних прав, адже суд ухвалив оскаржуване рішення без його участі, клопотання про відкладення розгляду справи не задовольнив.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2024 року дану справу було призначено головуючому судді Верланову С.М., судді, які входять до складу колегії: Нежура В.А., Невідома Т.О.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 червня 2024 року суддею Верлановим Сергієм Миколайовичем відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Відповідно до Розпорядження Київського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі довідки управління кадрового забезпечення №592/06.1-01/24 від 04 липня 2024 року суддя Верланов Сергій Миколайович звільнений від виконання службових обов`язків зі здійснення правосуддя у період з 01 липня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідно до наказу голови суду Головачова Ярослава Вячеславовича від 24 червня 2024 року № 463-О.С. У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді-доповідача Верланова Сергія Миколайовича у розгляді судової справи №756/207/22(а/п22-ц/824/12269/2024), більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цивільним процесуальним законодавством.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №592/06.1-01/24 від 04 липня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2024 року дану справу було призначено головуючому судді - Березовенко Р.В., судді, входять до складу колегії: Мостова Г.І., Лапчевська О.Ф.

04 липня 2024 року представник ТОВ «Київські енергетичні послуги» - адвокат Сластьон Ігор Анатолійович подав відзив, у якому заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Зауважив, що у 2003 році позивач не був створений, а тому не міг укласти з ОСОБА_1 . Договір №141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року та будь-які додатки до нього.

У зв`язку з реформою ринку електроенергії, до 01 січня 2019 року усі споживачі, які до цього отримували послуги з електропостачання від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (правонаступник ПАТ «Київенерго»), мали визначитися з енергопостачальником.

Оскільки відповідач сплатив за отримані енергетичні послуги на рахунок позивача, відмову від послуг не подав, між сторонами склалися фактичні договірні відносини щодо постачання електричної енергії.

17 липня 2024 року представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвокат Сапсай Олексій Валентинович подав пояснення, у яких заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, відхилено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у зв`язку з відсутністю поважних причин на пропуск строку заявлення такого клопотання.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвокат Сапсай Олексій Валентинович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю № 127501 серії IV-KB та власником особового рахунку № НОМЕР_1 за вказаною адресою.

07 жовтня 2003 року між ПАТ «Київенерго» (правонаступниками якого, відповідно до рішення ПАТ «Київенерго» від 13 липня 2017 року є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ТОВ «Київські енергетичні послуги») та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією, згідно якого ОСОБА_1 здійснювалося постачання електричної енергії в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 на платній основі.

Пунктом 16 договору, зокрема передбачено, що оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку 13 коп. + 20% = 15,6 коп. за 1 квт.ч. + 777 квт.ч. (ежемес. ПХХ) + 2,41 % (от собствен. расход. и 141036-507-20) потери К.З. + 0,02% (от собст. расх. и 141036-507-20) в мес.

Також, ОСОБА_1 з 2003 року є власником трансформаторної підстанції №6051.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, ТОВ «Київські енергетичні послуги» заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за електроенергію за період з 1 січня 2019 року по 1 травня 2022 року на суму 214 488,80 грн. При цьому до суми боргу не включалась будь-яка заборгованість (у випадку її існування), що виникла до 1 січня 2019 року, так, зокрема у розрахунку зазначено, що станом на 1 січня 2019 року сальдо становить 0,00 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції склали 641,71 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 1 714,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «Київські енергетичні послуги» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в загальному розмірі 216 846,24 грн.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

11 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року.

Пунктом 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме:

- суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії;

- упродовж двох років з 01 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання;

- фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Упродовж строку виконання електропостачальником, створеним у результаті здійснення заходів з відокремлення, функцій постачальника універсальних послуг:

- тариф на послуги постачальника універсальних послуг встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики;

- надання універсальних послуг здійснюється з дотриманням умов щодо виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів, передбачених статтею 62 цього Закону.

Стаття 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» дає визначення універсальної послуги як постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

На виконання вимог вищевказаного Закону в результаті здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу було створене ТОВ «Київські енергетичні послуги», яке упродовж двох років з дня отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальної послуги на території м. Києва, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими електричними мережами та її постачання за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.

Отже з 01 січня 2019 року на території м. Києва розрахунки за спожиту електроенергію проводяться з компанією-постачальником ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Відповідно до пункту 3.1.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електростачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (пункт 3.1.7. ПРРЕЕ).

На офіційному сайті позивача https://kep.com.ua розміщено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.1. даного договору, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам та укладається сторонами з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. даного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до положень статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Стаття 634 цього Кодексу визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до пункту 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з пунктом 4.10. ПРРЕЕ побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу (пункт 4.10. ПРРЕЕ).

Згідно з пунктом 4.12. ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

За несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором (пункт 4.17. ПРРЕЕ).

Згідно п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснювалися за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Разом з цим, якщо у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 0,4 кВ, а прилад обліку встановлений не на межі розподілу електромереж, втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку відносяться на рахунок власника зазначеної ділянки електромережі.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року у справі №761/22952/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «К.Енерго» (ПАТ «Київенерго»), ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» про визнання 16 пункту договору частково недійсним, відмовлено.

Судами установлено, що згідно з додатком №8 до договору «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» та схемою електроустановок та точок розподілу мереж, в балансовій належності позивача, зокрема перебувають КЛ (кабельна лінія) 10 кВ, ТП 526, опора №1, ТП 6051, КЛ 0,4 кВ, тобто, електричні мережі напругою понад 0,4 кВ. Межа розподілу відповідальності сторін встановлена на ізоляторах опори №1. Прилад обліку №0305553 встановлений не на межі розподілу електромереж.

Таким чином, місцевий суд правомірно вважав, що позивач має здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку та оплачувати втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку.

Оскільки у судовій справі №761/22952/18 суди не встановили, що Договір №141036-508-20 від 07 жовтня 2003 року, в тому числі в частині п. 16, суперечив цивільному законодавству, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апелянта в частині неправомірності здійснення позивачем розрахунків за спожиті послуги з енергопостачання.

Також під час розгляду апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі 761/22952/18 колегією суддів було надано оцінку доводам ОСОБА_1 щодо того, що вимога енерго-постачальника про сплату додаткових нарахувань передбачених в пункті 16 договору призводить фактично до подвійної сплати за нормативно технологічні витрати на транспортування електороенергії.

Суд установив, що при укладенні договору стороною був позивач, який не мав статусу фізичної особи - підприємця, отже, позивач мав статус побутового споживача та відносини між ним та енергопостачальником до 26 червня 2018 року регулювалися договором про користування електричною енергією для населення, укладеного відповідно до норм ПКЕЕН, якими не було передбачено укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж та відшкодування витрат.

Крім того, на момент укладення договору позивач був один підключений до своєї трансформатної підстанції, в той же час, виходячи із встановлених положень ПКЕЕН, зокрема, абзацу другого пункту 19 ПКЕЕН, у власності побутового споживача (населення) могла бути трансформаторна підстанція, яка використовувалася виключно для потреб цього споживача, при цьому, ПКЕЕН не було передбачено врегулювання питань, які виникають у разі транзиту електричної енергії, зокрема, щодо складення балансу електричної енергії, розподілу втрат електричної енергії, відшкодування витрат на утримання та обслуговування електричних мереж тощо.

Таким чином позивач, як власник, має наразі додаткові обов`язки, щодо утримання власної трансформаторної підстанції, які, окрім іншого, полягають в додаткових нарахуваннях, пов`язаних з втратою електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця встановлення приладу обліку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, окрім іншого, суд першої інстанції надав оцінку посиланням ОСОБА_1 на судове рішення у справі №753/13725/18 та правомірно вказав, що справи не є аналогічними, оскільки позивачем у справі є №753/13725/18 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а у цій справі - ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Таким чином, вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Щодо розгляду справи судом за відсутності ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). (ч. 4 ст. 223 ЦПК України)

Отже, процесуальним законом суду надано право розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, суд у межах своїх повноважень має право визнати неявку учасника справи в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті, та з огляду на те, що сторона відповідача належним чином повідомлена про судове засідання у справі, з урахуванням категорії справи, та строку її розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що судове засідання з розгляду справи тривало з 10-58 год. по 12-00 год. 16 квітня 2024 року, а клопотання про відкладення розгляду справи надійшло до суду 16 квітня 2024 року о 12-06 год., тобто після закінчення судового засідання.

Оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи був повідомлений належним чином (завчасно та у встановленому законом порядку), обставин, які перешкоджали завчасно подати клопотання про відкладення не зазначив ні у клопотанні ні в апеляційні скарзі, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд першої інстанції мав підстави для розгляду справи за його відсутності.

Колегія суддів констатує, що розгляд справи судом за відсутності відповідача не призвів до неправильного вирішення справи, судом надано оцінку усім аргументам ОСОБА_1 , заявленим у попередніх судових засіданнях.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянта.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова