Справа № 369/9203/24
Провадження №2/369/5909/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/9203/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/9203/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей.

23.09.2024 року до канцелярії суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення наступного графіку: встановити безперешкодні зустрічі ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щопонеділка та щосереди кожного тижня місяця з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_1 .

У разі якщо зустріч батька ОСОБА_2 , стає об`єктивно неможливою, із-за хвороби дитини, інших форс-мажорних обставин, батьки узгоджують інший день зустрічі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/9203/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Предметом позову у цій справі є визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позивачка у вказаній заяві вказує, що звернулася до суду виходячи із дотримання найкращих інтересів дітей.

Крім того, позивачка вказує, що не чинить перешкод відносно побачень батька з дітьми, навпаки, всіляко сприяє тому, щоб відповідач спілкувався з ними.

Проте, протягом тривалого часу (більше року) відповідач ОСОБА_4 чинить дії, які негативно впливають на дітей, їх уподобання, звичний спосіб життя.

Позивач звертає увагу суду на те, що такий графік забезпечення позову унеможливить самовільному визначенню ОСОБА_2 способів побачень з малолітньою донькою у спосіб, який вигідний та зручний йому та зовсім не враховує особливостей однорічної дитини, її психоемоційного стану, а тому буде травматичним та стресовим для дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

Зі змісту позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей вбачається, що предметом спору є визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.

При цьому, стороною позивача не доведено необхідність та доцільність застосування саме запропонованих заходів забезпечення позову, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, не обґрунтовано, яким чином невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, може перешкодити фактичному виконанню або зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач просить суд забезпечити позов шляхом встановлення наступного графіку: встановити безперешкодні зустрічі ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що понеділка та що середи кожного тижня місяця з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_1 .

У разі якщо зустріч батька ОСОБА_2 , стає об`єктивно неможливою, із-за хвороби дитини, інших форс-мажорних обставин, батьки узгоджують інший день зустрічі.

Проте судом у даному провадженні не вирішуються вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми/дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дітей/дитини, а відтак суд приходить до висновку про відсутність зв`язку між заходом забезпечення позову, обраним позивачем і предметом позову.

А тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/9203/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко