Справа № 464/5021/24
пр.№ 2/464/1595/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з участю представників сторін: позивача - адвоката Найди І.А. та відповідача адвоката Рабіновича М.П.,

у с т а н о в и в :

Адвокат Найда І.А. від імені та в інтересах позивача звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягувати з відповідача на користь позивача повнолітнього сина аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо утримання.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 24 липня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно клопотання сторони позивача про витребування у Головного управління Державної податкової служби у Львівській області доказу у порядку ч.4 ст.183 ЦПК України повернуто без розгляду, адже не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України: не містить вжитих заходів для отриманих цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання такого доказу.

Розглядаючи клопотання відповідача про здійснення розгляду справи з викликом (повідомленням сторін), то суд зауважує, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, прохання жодним чином не обґрунтовано необхідністю учасників справи бути присутніми у судовому засіданні, адже всі доводи відповідач вправі викласти у письмовому вигляді. Заяв про виклик свідків чи призначення експертиз не подано.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо проведення публічного розгляду справи.

Саме така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20, яка у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України враховується при застосуванні норм права.

Нерелевантними є висновки Верховного Суду у справі № 295/5011/15-ц (постанова від 25 квітня 2018 року), на які покликається відповідач, адже стосується неналежного повідомлення сторони про дату судового засідання. У зазначеній справі такі обставини відсутні.

Відповідач позовні вимоги заперечує з підстав недоведеності позивачем належними та допустимими доказами необхідності матеріальної допомоги та розміру такої у зв`язку із навчанням.

Сторона позивача скористалася правом подачі відповіді на відзив, а сторона відповідача запереченнями.

Надано підтвердження надіслання заяв по суті справи іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

При застосуванні норм права суд ураховує сформовану позицію Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім сином відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шлюб між якими розірваною. Наведене не оспорюється та підтверджується долученими до справи свідоцтвом про народження та рішенням суду про розірвання шлюбу.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання у зв`язку із навчанням, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Сімейним кодексом України.

Виходячи із законодавчих положень, викладених у ст.ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`ята матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання;3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Позивачем повнолітнім сином відповідача надано достатньо документальних доказів його навчання як студента 1 курсу Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна денної форми навчання за державним замовленням факультету комп`ютерних наук (довідка № 483/24 від 09 липня 2024 року).

З довідки Організації у справах біженців кантону Фрібург (Швейцарія) від 06 травня 2024 року, долученої до позову позивачем, останній одержує соціальну допомогу у розмірі 5,75 швейцарських франків готівкою на день.

За інформацією фінансового відділу Управління СБУ у Львівській області з місця праці відповідача такому нараховано зарплати (інших доходів) за період з 2023 рік по січень-лютий 2024 року в середньому близько 50000 грн.

Натомість, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів, позивачем не обґрунтовано та не надано належних, допустимих та у сукупності достатніх доказів, що є його процесуальним обов`язком, у підтвердження необхідних витрат у розмірі 25000 грн щомісячно (по 12500 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дитини лежить на обох батьках порівну. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження сторони відповідача щодо перебування в іншому шлюбі, в якому має дитину, не є безумовними обставинами звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітньої дитини; такі лише впливають на сам розмір аліментів. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2017 року у справі № 355/511/17, від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, від 21 грудня 2022 року у справі № 697/1575/21, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19.

Хибними є покликання відповідача на висновки Верховного Суду у справі № 635/1139/17 (постанова від 20 травня 2020 року), адже зроблені за відмінних фактичних обставин: перебування повнолітніх дітей на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України.

Вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не Національний стандарт України від 7 квітня 2003 року № 55 ДСТУ 4163-2003, затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду (4 липня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у складі в рамках справи № 233/4365/18. Таким спростовуються твердження відповідача щодо неналежного оформлення доказів.

З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні ним батьківських обов`язків стосовно повнолітнього сина.

Ураховуючи встановлені обставини справи та однозначну рівність батьків у матеріальному утриманні сина, виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача як на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/10 грн заробітку (доходу) щомісячно (становить 5000 грн). Сімейним законодавством не передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітньої дитини, зумовлений розміром прожиткового мінімуму. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі.

Беручи до уваги викладене у своїй сукупності, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Суд частково погоджується з переконливими та слушними доводами сторін, які користуються професійною правничою допомогою адвокатів. У матеріалах справи відсутні відомості, які б доводили протилежне та спростовували указаний висновок суду, що узгоджується із такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України,ст.2 ЦПК України).

У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору. Інші доводи не є визначальними та вагомими, які б могли вплинути на правильність рішення у справі (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22).

У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та в порядку ч.1ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При розподілі судових витрат суд ураховує, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому на підставі вимог ст.141ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

задоволити позов частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 1211,20 грн судового збору .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО