Справа № 296/4475/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 травня 2024 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

13 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира в порядку окремого провадження із заявою, відповідно до змісту якої просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України запис УНЗР 430 номер НОМЕР_2 виданий 20.02.2023 (орган, що видав: 8025) у зв`язку з відсутністю інших працездатних осіб, які можуть здійснювати постійний догляд, є єдиною особою, яка здійснює на безоплатній основі догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка потребує постійного догляду за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку лікарсько-консультативної комісії за №1181/138 від 18.07.2023.

В обґрунтування поданої заяви заявник ОСОБА_1 вказує, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує догляду від інших осіб, оскільки має когнітивні порушення внаслідок яких вона втратила здатність самостійно себе обслуговувати, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії за №1181/138 від 18.0.07.2023. Також зазначає, що він є єдиною особою, яка утримує та здійснює догляд за хворою матір`ю, так як його батько ОСОБА_3 помер у 2020 році. Встановлення факту постійного догляду має для нього юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2024 року №588. Також факт здійснення постійного догляду необхідний заявнику для офіційного підтвердження догляду у державних органах.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Корольовського районного суду м.Житомира від 13.05.2024 головуючою у даній справі визначено суддю Петровську М.В., та 14.05.2024 справу передано судді для розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.316 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

14 травня 2024 року судом було здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника.

У відповідності до відповіді на запит суду, яка надійшла з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області 22 травня 2024 року, заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України, cправи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись з поданою заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18, та у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №363/5518/21, від 04 травня 2022 року в справі №372/285/21.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарської консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, заявник вказав, що:

- такий факт: породжує виникнення у нього прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2024 року №588; матиме юридичне значення для офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Законом, яким врегульовано основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, є Закон України «Про соціальні послуги».

Відповідно до пунктів 10, 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» (далі Закон) отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. Складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинниками, що зумовлюють складні життєві обставини, зокрема, визнається похилий вік особи, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті, невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування.

Згідно ч.1 ст.11 Закону до уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення; Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації; виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.13 Закону надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.13 Закону, фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч.7 ст.13).

Зі змісту ст.15 вказаного Закону вбачається, що відомості про осіб, що отримують та надають соціальні послуги, в тому числі про фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, вносяться до реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

У відповідності до ч.2 та ч.4 ст.19 Закону, підставою для розгляду питання про надання соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору (крім соціальних послуг, що надаються за рахунок бюджетних коштів) є подані їм заява, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, передбачені частиною першою цієї статті.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Згідно з п.25 Порядку організації надання соціальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587 (далі - Порядок) для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (далі - особа), подає уповноваженому органу за своїм задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) заяву про надання соціальних послуг (далі - заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку.

Подання заяви з відповідними документами для отримання соціальних послуг особами з інвалідністю та особами похилого віку, які мають інтелектуальні та/або психічні порушення, проводиться відповідно до Порядку надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. №576 (Офіційний вісник України, 2019 року, №55, ст.1912).

Заява в електронній формі подається через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія), електронну систему чи іншу інтегровану з ними інформаційну систему.

Згідно з пунктом 38 Порядку рішення про надання соціальних послуг разом з інформацією про особу/сім`ю (призначені виплати та державну допомогу, встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, особи з інвалідністю тощо) також надсилається надавачу (надавачам) у паперовій та/або електронній формі не пізніше ніж через три робочих дні з дати його прийняття.

Інформація про прийняте рішення щодо надання соціальних послуг або відмову в їх наданні, соціальні послуги, що надаватимуться особі/сім`ї, а також про суб`єктів, що їх надаватимуть, фіксується в Реєстрі надавачів та отримувачів соціальних послуг протягом доби з моменту прийняття відповідного рішення (п.43 Порядку).

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону, рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Таким чином, діючим законодавством визначений позасудовий порядок встановлення статусу надавача соціальних послуг, в тому числі і по догляду за особою з інтелектуальними порушеннями.

Отже, подана ОСОБА_1 заява не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки питання надання особі статусу надавача соціальних послуг, в тому числі і по догляду за особою яка втратила здатність самостійно себе обслуговувати чітко регламентовано нормами Закону України «Про соціальні послуги» та Порядком організації надання соціальних послуг від 01 червня 2020 року №587, Порядком надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади від 26 червня 2019 року №576.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи положення п.1 ч.1 ст.186, ч.3 ст.294 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.186, 259-261, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі №296/4475/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2024 року.

Суддя М. В. Петровська