Справа №487/3732/23 Головуюча у 1-й інстанції Карташева Т. А.
Провадження № 22ц/812/271/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Самчишиної Н. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Карташевої Т. А. у приміщенні суду у місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 35 035 грн 89 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк зазначив, що 5 лютого 2021 року позичальницею ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг та оформлення картки, підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку, на підставі якої відкрито рахунок та надана кредитна картка.

Між тим, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної карти, позичальницею у визначені строки не погашена сума основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитної заборгованості та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Відзиву на позовну заяву відповідачкою не надано.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 28 406 грн 85 коп. заборгованості за тілом кредиту, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що наявні підстави для стягнення лише заборгованості за тілом кредиту, за відсутністю погодження з позичальницею інших умов кредитування.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом та ухвалити нове про задоволення вимог банку у цій частині.

У скарзі посилався на те, що відповідачкою особисто підписана заява про приєднання до умов та правил надання послуг з видачею на її ім`я платіжної кредитної картки «Універсальна», де між нею та банком узгоджена процента ставка та інші істотні умови, що є складовою укладеного між сторонами кредитного договору. Тому між банком та відповідачкою укладено договір приєднання, умови якого доведені до відповідачки та узгоджені з нею під час підписання заяви від 5 лютого 2021 року.

Зазначав, що чинним законодавством заборонено надання безпроцентних кредитів, а належним доказом отримання кредиту є встановлення кредитного ліміту та видача кредитної картки. Крім того доказом усвідомлення відповідачки про існування кредитних відносин є активне користування кредитними коштами та їх погашення, що підтверджено первинними бухгалтерськими документами.

Вказував, що відповідачкою не спростовано факт наявності заборгованості за відсотками, що є її процесуальним обов`язком.

Посилався на відповідну судову практику.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржено.

Відповідачкою письмового відзиву на апеляційну скаргу банка не надано.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 17 та 30 січня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 лютого 2021 року ОСОБА_1 , як позичальницею, підписана заява про приєднання до умов та правил надання послуг, яка разом із Умовами та правилами надання послуг у АТ КБ «Приватбанк», в редакції чинній на дату підписання цієї заяви, становить договір банківського рахунку щодо оформлення платіжної картки «Універсальна» з розміром кредитного ліміту, що не може перевищувати 50 000 грн, та зі сплатою відсотків за ставкою 42 % річних. Такі умови кредитування позичальниця приймає та зобов`язується належним чином виконувати. При цьому ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати повернення кредиту шляхом договірного списання, зокрема, за рахунок кредитного ліміту у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором першого числа календарного місяця наступного за тим, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, або шляхом внесення нею коштів у розмірі 5% мінімального обов`язкового платежу від заборгованості, але не менше 100 грн, з врахуванням 55 днів пільгового періоду. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту або відсотків сплачує подвійну процентну ставку в розмірі 84% річних (а.с.14-23).

З довідки, наданої банком слідує, що кредитні кошти надані позичальниці, починаючи з моменту підписання нею заяви про приєднання до умов і правил надання послуг від 5 лютого 2021 року, та у відповідності до встановленого банком розміру кредитного ліміту, який протягом строку використання ОСОБА_1 банківської платіжної картки постійно змінювався. Станом на 5 лютого 2021 року позичальниці встановлено кредитний ліміт в 10 000 грн, який збільшено 24 квітня 2021 року до 29 000 грн, а 11 серпня 2021 року зведено до 0,00 грн. Кінцевий строк дії виданої відповідачці платіжної картки «Універсальна» є грудень 2024 року (а.с.12-13,73).

Таким чином договір, що укладено між сторонами, складається з заяви позичальниці про приєднання до умов та правил надання послуг та Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які узгоджені з позичальницею ОСОБА_1 в частині особистого підписання нею заяви про умови та правила надання послуг, яка є скороченим варіантом «Умов та Правил надання банківських послуг», зокрема щодо таких суттєвих умов кредитування, які впливає на розрахунок заборгованості за тілом кредиту, як щомісячний розмір процентів за користування кредитом (3,5 % щомісяця або 42% річних), а також строку та порядку повернення кредиту( а.с.14-23).

Сам договір кредитування підписано позичальницею, після її ознайомлення з різними умовами кредитування, які надаються банком, у вигляді підписання інформаційної довідки, яка за своєю суттю є паспортом кредитування та відображає узагальнення умов та правил кредитування за різними кредитними продуктами в банку, що діють в період з 5 по 20 лютого 2021 року, а тому підтверджує надання споживачці банком інформації щодо кредитування на виконання вимог статей статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит».

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підставі наведених норм матеріального права та за встановлених колегією суддів обставин справи, слідує, що позичальниця ОСОБА_1 ознайомилася та узгодила саме ті умови та правила кредитування, до яких вона приєдналася шляхом підписання 5 лютого 2021 року заяви про приєднання до умов та правил надання послуг (а. с. 14-23), внаслідок чого доводи місцевого суду про неузгодження банком з позичальницею умов кредитування в частині нарахування процентів за користування кредитом та наявність підстав для застосування судом першої інстанції правової позиції ВП ВС, викладеної ним у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, є недоречними.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, внаслідок чого рішення суду в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми в обумовлений ними строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За Умовами та Правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку, який на час подачи цього позову не сплив.

Також до матеріалів справи банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.28), які є належними доказом в частині нарахування процентів, що узгоджена з позичальницею, і може бути застосована до правовідносин, які склалися між сторонами.

Відповідно до розділу 1.4. заяви про приєднання до умов та правил надання послуг порядок повернення кредиту здійснюється декількома способами: шляхом договірного списання, з рахунку клієнта, у тому числі і за рахунок кредитного ліміту у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок для якого відкрито кредитну картку до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. При цьому розмір мінімального обов`язкового платежу становить 5% від заборгованості але не менше 100 грн щомісячно; у разі прострочення з 31 дня 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181 дня 100% від заборгованості ( а.с.15зв).

З наявного в матеріалах справи розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що він зроблений з відрахуванням коштів на погашення процентів за користування кредитом за узгодженою процентною ставкою (3,5% щомісяця або 42% річних) з урахуванням пільгового періоду, та за такою самою ставкою продовжено нарахування процентів на прострочений кредит (а.с.7-9). При цьому 1 жовтня 2022 року банком винесено нараховані відсотки на прострочення без здійснення інших нарахувань з фіксуванням цієї суми станом на 1 березня 2023 року (а.с.8зв-9).

Отже, позивачем за допомогою належних доказів доведено наявність у позичальниці перед банком заборгованості за простроченими процентами, які погоджені нею особисто, та складають суму в розмірі 6 629 грн 04 коп..

Виходячи із встановлених колегією суддів обставин справи, вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні прострочених процентів на підставі пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України. При цьому слід постановити нове рішення в цій частині та стягнути з позичальниці на користь банка 6 629 грн 04 коп. заборгованості за процентами.

Підстави для перегляду рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту немає, з огляду на межі доводів апеляційної скарги, що подана банком.

Тому, враховуючи скасування рішення суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення процентів з ухваленням в цій частині нового рішення про їх задоволення, з підстав, передбачених статтею 141, пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України судове рішення в частині розподілу судових витрат слід змінити. З відповідачки на користь банку слід стягнути 2 684 грн судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Крім того за перегляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідачки на користь банку слід стягнути 4 026 грн сплаченого ним судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими процентами скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом в розмірі 6 629грн 04коп..

Заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2 684 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 4 026 грн судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина