Номер провадження 2/243/1485/2024
Номер справи 243/5925/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попкова Оксана Вікторівна, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Попкової О.В. звернулася до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янськ Донецької області помер її батько ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що розташований під АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0588 гектарів, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги по закону на спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину.

05 червня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташований по АДРЕСА_1 .

Однак, 05 червня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. було складено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 від № 24., з тих підстав, що нею надано документів що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку втрачено нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку.

Просить суд, визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку, площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Попкова О.В., у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача керівник Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області Лях В.М., до суду надав заяву, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, та підтверджено інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, виданого 21.06.2024, з якої вбачається, що земельна ділянка площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі приватної власності з 09.09.2010 належить ОСОБА_2 , вид використання: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_1 , як дочка та спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігуна В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2

05 червня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташований по АДРЕСА_1 .

Однак, 05 червня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. було складено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 від № 24., з тих підстав, що нею надано документів що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., за заявою ОСОБА_1 , спадкова справа № 12/2024.

Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на земельну ділянку, площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, 05 червня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, виданої 21.06.2024, вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,0588 га, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі приватної власності з 09.09.2010, вид використання: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка прийняла спадщину після смерті батька, оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом строк, однак її право на спадщину на земельну ділянку не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попкова Оксана Вікторівна, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, площею 0,0588 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:019:0589, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва.