ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Чернівці

Справа № 727/9076/24

Провадження №22-ц/822/850/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2024 року, головуючий у І-й інстанції Терещенко О.Є.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заява обґрунтована тим, що вона брала участь в електронному аукціоні, організованому Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради, на право оренди нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . 21 червня 2022 року наказом Управління комунальної власності №208 відмовлено у затвердженні протоколу електронного аукціону №LLP001-UA-893, який сформовано 14 червня 2022 року, а також дискваліфіковано заявницю ОСОБА_1 як переможця зазначеного електронного аукціону щодо передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади в будівлі за адресою: м. Чернівці, вул. Степана Бандери, 5, загальною площею 83,4 кв.м, терміном на 5 років.

Зазначала, що вказане рішення є незаконним, у зв`язку з чим вона має намір звернутись до суду для оскарження наказу Управління комунальної власності №208 від 21.07.2022 «Про відмову у затвердженні протоколу електронного аукціону №LLP 001-UA-893, який сформовано 14.06.2022 та дискваліфікацію ОСОБА_1 , як переможця зазначеного електронного аукціону», скасування наказу Управління комунальної власності від 05.07.2022 №237 «Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону №LLP001-UA-893», визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №72, укладеного 19.07.2022 між Управлінням комунальної власності ЧМР та ФОП ОСОБА_2 на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 83,4 кв.м.

Вказувала на те, що наразі приміщення не передано ОСОБА_2 по акту приймання-передачі. Однак, у випадку оформлення такого акту, будуть порушені права та інтереси заявниці, оскільки дана передача призведе до необхідності вжиття додаткових засобів відновлення порушених прав.

Просила забезпечити позов шляхом накладення заборони Управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради вчиняти дії щодо передачі приміщення ОСОБА_2 по акту приймання-передачі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони Управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради вчиняти дії щодо передачі у користування ОСОБА_2 по акту приймання-передачі приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом можливого позову є нерухоме майно, правовий статус якого може змінитись у разі задоволення позовних вимог, крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення суду і захисту прав та інтересів заявника у разі задоволення позовних вимог. Отже, застосування таких заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зазначає, що підписання акту прийому-передачі за результатами аукціону є одним з етапів його проведення, а саме його завершальним етапом, а відтак вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органу місцевого самоврядування вчиняти дії щодо передачі вищезазначеного комунального нерухомого майна в строкове платне користування переможцю аукціону ОСОБА_2 , фактично має своїм наслідком втручання у процедуру його проведення, що прямо заборонено положеннями ч. 11 ст. 150 ЦПК України.

Отже, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову суперечать нормам процесуального законодавства, зокрема імперативним вимогам ч. 11 ст. 150 ЦПК України.

Посилається на те, що не має юридичного значення співмірність чи не співмірність вжиття застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, з огляду на те, що ЦПК України забороняє вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення завершальної стадії електронного аукціону, що проводиться Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради, що є самостійною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Управління комунальної власності Чернівецької міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує на те, що комісією Міністерства економіки України було встановлено, що управління комунальної власності безпідставно дискваліфікувало переможця аукціону №LLP001-UA-893 Варгоцьку Н.Д., чим перевищило свої повноваження та порушило її права на укладення договору оренди, а також права Чернівецької міської територіальної громади на отримання вищої орендної плати, запропонованої переможцем аукціону. Вказаний вище Договір оренди суперечить законодавству України, що регулює відносини у сфері передачі комунального майна в оренду, а саме: Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483.

Станом на момент винесення оскаржуваної ухвали наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову, передбачені пунктами 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України (на відміну від інших пунктів цієї ж статті), визначають широке коло засобів (заходів) забезпечення позову, оскільки не містять чіткого переліку дій, які може бути заборонено вчиняти шляхом постановлення відповідної ухвали. А тому суд під час вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії (певні дії щодо предмету спору) мають дослідити зміст відповідних заходів забезпечення позову і встановити, чи не є вони за своєю суттю іншим заходом забезпечення позову, передбаченим відповідним пунктом частини першої статті 150 ЦПК України і чи відсутні заборони на вжиття заявлених заходів забезпечення позову, передбачені вказаною статтею.

Частиною 11 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У вказаній нормі встановлюється обмеження для суду вживати заходи забезпечення позову, які полягають або мають наслідком, зокрема, зупинення конкурсу, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС; прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

У постанові від 18.10.2021 у справі № 910/8346/21 Верховний Суд зробив висновок, що укладення договору за результатами аукціону є одним з етапів його проведення і, з урахуванням цього, зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо передачі нерухомого майна в строкове платне користування (право оренди чи інше речове право), у тому числі переможцю аукціону, фактично має своїм наслідком втручання у процедуру його проведення.

Велика Палата Верховного Суду постанові від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 зробила висновок про те, що: «з моменту визначення переможця відкритих торгів (аукціону) у сторін замовника та переможця торгів виникають взаємні права та обов`язки. Після проведення торгів та визначення переможця він має сплатити повну вартість лота, а у разі невиконання цього обов`язку для нього настають наслідки у вигляді втрати суми гарантійного внеску. Водночас після сплати переможцем відповідно до умов торгів (аукціону) повної вартості лота сторони мають укласти відповідний договір купівлі-продажу у встановлений у строк, у разі неукладення якого внаслідок ухилення банку переможець торгів має право вимагати виконання обов`язку з укладення договору купівлі-продажу за результатами цих торгів. Протокол, підписаний за результатами проведення відкритих торгів (аукціону) з продажу майна неплатоспроможного банку у процедурі його ліквідації, слід розглядати як такий, що за своєю правовою природою є попереднім договором купівлі-продажу. Момент погодження умов договору, який буде укладено за результатами торгів, визначається ставкою учасника торгів, який переміг, а наслідком визначення переможця та підписання протоколу торгів є саме обов`язок сторін (замовника та переможця торгів, який сплатив повну вартість лота) підписати відповідний договір купівлі-продажу у встановлений строк. Отже, протокол торгів за наслідками, які він створює для сторін, свідчить про наявність ознак попереднього договору. Протокол є тією встановленою спеціальним законом формою для попереднього договору, укладеного на торгах, з огляду на те, що у спірних правовідносинах положення статті 635 Цивільного кодексу України мають застосовуватися з урахуванням особливостей, визначених спеціальними нормами Закону. Підписання протоколу торгів за умови сплати переможцем визначеної суми за лот покладає на сторони, у тому числі банк, обов`язок укласти відповідний договір і переможець торгів має право вимагати укладення цього договору і невиконання якого має наслідки для кожної зі сторін. Для переможця торгів сплата вартості лота у встановлений строк є тією умовою, яка має бути виконана до підписання договору купівлі-продажу, оскільки її невиконання має наслідком втрату ним гарантійного внеску. Натомість ухилення (невиконання обов`язку) банку від укладення основного договору купівлі-продажу з переможцем торгів за виконання ним обов`язку щодо сплати повної вартості лота та вчинення дій, що свідчать про зацікавленість в укладенні такого договору, має наслідком право переможця торгів вимагати укладення такого договору».

З огляду на те, що частина 11 статті 150 ЦПК України забороняє вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування), а підписання акту прийому-передачі за результатами аукціону є одним з етапів його проведення, а саме його завершальним етапом, то вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради вчиняти дії щодо передачі у користування приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , по акту приймання-передачі з переможцем аукціону - ОСОБА_2 , фактично має своїм наслідком втручання у процедуру його проведення.

Слід також зазначити про те, що аукціон, проведений Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради як органом місцевого самоврядування, і передача спірного майна в оренду на відкритих торгах є публічною конкурсною процедурою, на яку поширюються вимоги частини 11 статті 150 ЦПК України, тоді як ця норма має на меті саме запобігти втручанню у проведення публічних конкурсних процедур.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову суперечать вимогам частини 11 статті 150 ЦПК України.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи знайшли підтвердження під час апеляційного провадження, що свідчить про наявність підстав, відповідно до статті 376 ЦПК України, для скасування оскаржуваної ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви) та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні зазначеної заяви.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 605,60 грн за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 вересня 2024 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк