УХВАЛА

29 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 522/5764/20

провадження № 61-13994ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Михальова Лідія Іванівна, державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергій Васильович, про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв. м, житловою площею 44,0 кв. м, витребувати у ОСОБА_1 на її користь вказану квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру та витребувано її у ОСОБА_1 на користь позивачки. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду 18 грудня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

11 лютого 2024 року ОСОБА_1 вперше подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2024 року (провадження № 61-2291ск24) визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності причин його пропуску; визначити та сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документ, що підтверджує його сплату; надати уточнену редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, в якій зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету, відомості про учасників справи - третіх осіб, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), надати копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року (провадження № 61-2291ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважив, що клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору за подання касаційної скарги не містить жодних мотивів, тому підстави для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги відсутні.

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 вдруге подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2024 року (провадження № 61-6368ск24) поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати до суду уточнену редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; зазначити інших учасників справи, а саме - третіх осіб, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи; надати суду інформацію про ціну позову (станом на дату подання позову до суду) та самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердити такий розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно вартості спірного нерухомого майна станом на дату подання позову до суду), та сплатити його в розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного нерухомого майна.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року (провадження № 61-6368ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року повернуто заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 13 травня 2024 року.

07 вересня 2024 року ОСОБА_1 втретє подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року, та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року дії ОСОБА_1 визнано зловживанням процесуальними правами. Вказану касаційну скаргу повернуто заявнику.

Суд касаційної інстанції констатував, що обставини, які стали підставою для повернення касаційних скарг ухвалами Верховного Суду від 08 квітня 2024 року та 23 липня 2024 року у справі №522/5764/20 існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаних ухвалах роз`яснення, втретє подав касаційну скаргу оформлену в аналогічний спосіб, та втретє звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке вже вирішувалося судом.

У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року, та клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Подана вчетверте касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас заявниця, звертається вчетверте з касаційною скаргою на ті самі судові рішення. При цьому, до касаційної скарги не додано докази сплати судового збору, натомість додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Проте, ОСОБА_1 двічі відмовлено у відстроченні сплати судового збору та відхилено доводи, що заявник є пенсіонером за віком, інших джерел доходів крім пенсії не має. Верховний Суд вважав, що заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором, а зазначені у клопотанні обставини та надані на їх підтвердження докази, не характеризують майновий стан заявника.

Звертаючись вчетверте з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, ОСОБА_1 посилається на ті самі обставини, які вже були предметом дослідження Верховним Судом та стали підставою для відмови в задоволенні такого клопотання, двічі. Інших обставин заявник не наводить.

Тобто обставини не перестали існувати, що стали підставою для повернення первісних касаційних скарг, судовий збір за її подання заявником не сплачено, а вчетверте подане клопотання про відстрочення сплати судового збору містить ті самі обставини, які були враховані Верховним Судом під час відмови в задоволенні попередньо поданих клопотань.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалах Верховного Суду від 08 квітня 2024 року, від 23 липня 2024 року та від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 не наведено та Верховний Суд їх не встановив.

Серед іншого, Верховним Судом враховано процесуальну поведінку ОСОБА_1 , який у межах касаційного провадження № 61-2291ск24, усуваючи недоліки касаційної скарги подав клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, тобто мав намір сплатити судовий збір, проте, таких дій не вчинив, так само судовий збір не сплачено, під час звернення заявником із касаційною скаргою вчетверте.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом.

Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

У цій справі ОСОБА_1 тричі повернуто касаційну скаргу, зокрема у зв`язку із несплатою судового збору.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд приходить до висновку, що вказані дії є зловживанням процесуальними правами.

Така свідома процесуальна поведінка ОСОБА_1 є проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційних скарг матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара