Справа № 369/5839/24
Провадження № 2/369/5049/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення нарахованої але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення нарахованої але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» заборгованість по заробітній платі в розмірі 57 779,41 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять тисяч) гривень 41 копійка (заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, оплата простою), без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.08.2023 року до 29.03.2024 року у розмірі 90 633,62 грн. (дев`яносто тисяч шістсот тридцять три) гривні 62 копійки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.04.2024 року відкрито спрощене провадження у справі № 369/5839/24 з викликом сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 23.07.2015 року по 28.08.2023 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» на посаді провідного ревізора. З 28.08.2023 року згідно наказу № Т01/25/08/010 від 25.08.2023 року позивача було звільнено з посади провідного ревізора Департаменту безпеки, Контрольно-ревізійного відділу на підставі ст. 38 КЗпП України. В наказі про припинення трудового договору вказано: виплатити компенсацію за 73 невикористаних календарних днів відпустки.

Починаючи з липня 2023 року ТОВ «Технополіс-1» не здійснювало виплату позивачу заробітної плати в повному обсязі. У день звільнення заробітна плата та компенсація за невикористані дні відпустки позивачу також виплачена не була.

У зв`язку з цим, у відповідача утворилася перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з липня по серпень 2023 року включно. Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач заробітну плату не виплатив, у зв`язку з чим позивач змушений звертатися за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Відповідно до розрахункового листка за серпень 2023 року зазначено борг за підприємством на кінець місяця: 57 779,41 грн. (з урахуванням утриманих податків та зборів). До вказаної суми входить компенсація 73 днів відпустки: 44 046,74 грн. (до утримання), компенсація додаткової відпустки на дітей: 12 067,60 грн. (до утримання) та оплата простою (не з вини працівника) 469,23 грн. (до утримання), заробітна плата: 17 229,63 грн. (до утримання).

Позивач також просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 29.08.2023 року до 29.03.2024 року у розмірі 90 633,62 грн. (за шість місяців).

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» з 23.07.2015 року.

З 28.08.2023 року згідно наказу № Т01/25/08/010 від 25.08.2023 року позивача було звільнено з посади провідного ревізора Департаменту безпеки, Контрольно-ревізійного відділу на підставі ст.38 КЗпП України.

В наказі про припинення трудового договору вказано: виплатити компенсацію за 73 невикористаних календарних днів відпустки.

Відповідно до розрахункового листка за серпень 2023 року зазначено борг за підприємством на кінець місяця: 57 779,41 грн. (з урахуванням утриманих податків та зборів). До вказаної суми входить компенсація 73 днів відпустки: 44 046,74 грн. (до утримання), компенсація додаткової відпустки на дітей: 12 067,60 грн. (до утримання) та оплата простою (не з вини працівника) 469,23 грн. (до утримання), заробітна плата: 17 229,63 грн. (до утримання).

Як підтверджується випискою з карткового рахунку, доданою до позовної заяви, остання виплата заробітної плати з призначенням платежу за липень 2023 року у розмірі 5 000,00 грн. була здійснена 28.08.2023 року.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у встановлений строк не направили.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

У судове засідання представники сторін не з`явилися. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзив на позов до суду не подав.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Щодо заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені роботавцем у день звільнення цього працівника.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у визначені чинним законодавством строки не була виплачена у повному обсязі заробітна плата позивачу, а також не здійснений розрахунок з працівником у день звільнення позивача.

Таким чином, невиплачена позивачу заробітна плата підлягає стягненню на його користь у розмірі встановленому у розрахунковому листі, яка розрахована роботодавцем вже після утриманням військового збору та ПДФО у сумі 57 779,41 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За приписами частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі № 569/6583/16-ц виклав правовий висновок, згідно з яким закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з проханням надати розрахунок про розмір середнього заробітку на момент звільнення, але станом на момент звернення із позовом звернення залишилися без відповіді, у зв`язку з чим позивачем самостійно здійснено розрахунок, який береться судом до уваги, враховуючи те, що відповідачем не надано жодних спростувань вказаного розрахунку.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача, у травні 2023 року йому була сплачена заробітна плата у розмірі 13 838,33 грн., у червні 2023 року 12 645,46 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 588,53 грн., сума якої підрахована так: 13 838,33 грн. (заробітна плата за травень 2023 року) + 12 645,46 грн. (заробітна плата за червень 2023 року) / (23 (кількість робочих днів у травні 2023 року) + 22 (кількість робочих днів у червні 2023 року)).

Враховуючи зазначене, розмір середнього заробітку складає 588,53 грн. * 154 (робочих днів затримки) = 90 633,62 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки починаючи з 29.08.2023 року до 29.03.2024 року у розмірі 90 633,62 грн. (за шість місяців).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн, сплачений позивачем за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення нарахованої але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 57 779,41 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять тисяч) гривень 41 копійка (заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, оплата простою), без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.08.2023 року до 29.03.2024 року у розмірі 90 633,62 грн. (дев`яносто тисяч шістсот тридцять три) гривні 62 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Інформація про відповідача:Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» (, адреса: Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4).

Повне рішення складено: 30.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко