Справа № 183/3443/24
№ 2/183/2382/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 , в якому просило:
- судові витрати, пов`язані з розглядом справи, саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. покласти на відповідача.
Платежі з погашення заборгованості за кредитом сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтечних платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 763,43 грн.
Відповідач свої зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 12.07.2023 виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 10 304,32 грн, яка складається з:
- 6 970,25 грн. залишок простроченого кредиту,
- 619,71 грн. залишок прострочених відсотків,
- 2 714,36 грн. залишок прострочених комісій.
12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року.
Згідно з витягом із Реєстром Боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передали право вимоги до відповідача на загальну суму 10 304,32 грн.
06.03.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача за Кредитним договором.
Враховуючи наведене, в ході факторингового ланцюгу право вимоги перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до боржника в розмірі 10 304,32 грн.
Ухвалою суду від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження звикликом сторін (а.с ).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справу був належним чином повідомлений, шляхом надсилання повісток.причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту, платежі погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів шляхом обов`язкових платежів в семі не менше 763,43 грн. (а.с. ).
Банк виконавши свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі 12 400,00 грн., що підтверджується виписками с особового рахунку (а.с. ).
Оскільки відповідачем своїх зобов`язань за договором не виконано, у зв`язку з чим станом на 12.07.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 10 304,32 грн., яка складається з: (а.с. ).
- 6 970,25 грн. залишок простроченого кредиту,
- 619,71 грн. залишок прострочених відсотків,
- 2 714,36 грн. залишок прострочених комісій.
12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 12/07/23, строком дії до 12 липня 2026 року (а.с. ).
Згідно з витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.23 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передали право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 10 304,32 грн. (а.с. ).
06.03.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого, ТОВ ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 за Кредитним договором (а.с. ).
Згідно Реєстру боржників від 06.03.2024 року до Договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 10 304,32 грн. (а.с. ).
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка згідно долученого до позову розрахунку позивача, становить 10 304,32 грн. і складається із: 6 970,25 грн. залишок простроченого кредиту, 619,71 грн. залишок прострочених відсотків, 2 714,36 грн. залишок прострочених комісій.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В абзаці другому частини другої ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України 12 липня 2001 року «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 вказаного Закону .
Так, за змістом ч. 1 ст. 6 Закону договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Крім того, відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III.
При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.
Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.
Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.
Виходячи з цього, правочин, який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106).
При цьому, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні і підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги.
Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №206/4841/20 від 08.11.2023.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ст. 89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 12/07/23 Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги Боржників, придбаних від Клієнта за цим Договором.
Відповідно до п. 7.1. Договору факторингу № 12/07/23 «Фактор здійснює фінансування Клієнта у спосіб визначений ч. 1 ст. 1084 ЦК України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор передає в розпорядження Клієнта грошові кошти в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 2 765 609,00 грн. без ПДВ за плату. Плата Клієнта за домовленістю сторін є дисконтом, що становить різницю між Розміром Портфелю Заборгованості та Ціною Продажу, яка вважається здійсненою в момент підписання цього Договору».
Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.2. Договору факторингу № 06/03/24 «Загальна сума Прав Вимоги, що відступаються за Договором становить 62 457 431,87 грн.».
Відповідно до п. 3.3. Договору № 06/03/24 «Ціна продажу за Договором становить 449 693,63 грн. без ПДВ».
Відповідно до п. 3.4. Договору № 06/03/24 «Фактор сплачує Клієнту 100% Ціни Продажу, передбаченої п. 3.3. цього Договору не пізніше 2 банківських днів з моменту підписання Акта прийому-передачу Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок Клієнта: п/р НОМЕР_2 в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» МФО: 380634».
Відповідно до п. 3.5. Договору № 06/03/24 «За сплачені Фактором грошові кошти у вигляді Ціни Продажу, Клієнт сплачує Фактору плату в розмірі 100,00 грн., шляхом перерахування протягом 3 робочих днів з моменту проведення Фактором оплати, передбаченої п. 3.3. цього Договору, коштів на рахунок: п/р НОМЕР_3 , в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634».
Відповідно до п. 3.6. Договору № 06/03/24 «Моментом виконання Фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу за цим Договором на рахунок Клієнта, зазначений в п. 3.4. даного Договору».
Таким чином, всупереч доводам позивача щодо прийняття ним права грошової вимоги, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачу за договором факторингу перейшло право вимоги.
Так, зазначені в п. 9.8 Договору факторингу № 06/03/24 додатки, що складають його невід`ємну частину, а саме: 1 Форма Реєстру Боржників, 2 Форма Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, 3 Форма Акта повернення права вимоги заборгованості не заповнені та не оформлені належним чином.
Суд також звертає увагу на застосування в Договорі факторингу терміну «Одинична ціна», що фактично означає придбання фактором у клієнта права грошової вимоги однієї із заборгованостей по конкретному боржнику, яка визначається у відсотковому співвідношенні від заборгованості боржника.
Всупереч цьому, позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання позивачем, як фактором у первісних кредиторів права грошової вимоги заборгованості відповідача, так як і не надано доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги за кредитними договорами відповідача саме до позивача, а не іншої фінансової установи.
Отже, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) первісному кредитору, у суду немає законних підстав вважати такий договір саме договором факторингу.
Суду не надано доказів виконання фактором ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» грошового зобов`язання, а саме: перерахування ціни продажу за договором на рахунок клієнта АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»№ НОМЕР_4 , який зазначений в п. 7.2 Договору факторингу № 12/07/23, а також не надано доказів виконанням фактором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перерахування ціни продажу за договором на рахунок клієнта ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» № НОМЕР_3 , в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634, який зазначений в п. 3.5. Договору факторингу № 06/03/24.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. в дохід держави.
Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2-13, 76-83, 89, 263,265, 268, 280, 353-354 ЦПК України, суд,-
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» у задоволенні позову до ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , адреса: вул. Рогнідинська, буд. 4-А, офіс 10, м. Київ, 01024.

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Суддя Сорока О.В.