Справа № 930/2923/23
Провадження № 22-ц/801/928/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рокуСправа № 930/2923/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Головенько Віталій Петрович, на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

24.10.2023 року адвокат Головенько В.П., що діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, мотивуючи її тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25.02.2019 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 01.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 досягла повноліття і рішення про стягнення аліментів від 25.02.2019 року втратило чинність.

З 01.09.2021 року ОСОБА_6 продовжує навчання у Київському університеті культури за спеціальністю 291 Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії на денній формі навчання, що підтверджується копією довідки № 9123 від 18.07.2023 року та копією договору № 37236 від 20.08.2021 року, на контрактній основі, строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 року, стипендію не отримує.

Представник позивача вказав, що відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, тому вимушена ставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду.

Внаслідок цього, просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат Головенько В.П., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що предметом спору в даній справі є утримання повнолітньої дитини, а не стягнення пені за невиконання рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25.02.2019 року, тому скаржник вважає, що ні копія рішення по справі про стягнення аліментів до настання повноліття дитини, ні виконавчий лист по вказаній справі не є необхідними доказами для вирішення спору у цій справі.

Крім того, скаржник зазначає, що факт того, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 не заперечувався самим відповідачем під час розгляду справу, а тому зазначене не підлягає доказуванню.

Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В заперечення проти апеляційної скарги зазначає, що відповідач погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів обов`язку відповідача утримувати повнолітню ОСОБА_6 на період її навчання.

Представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_6 є студентом заочної форми навчання, а тому має можливість працювати та самостійно отримувати дохід.

Крім того, відповідач вважає, що позивач у даній справі повинен був довести, що ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів на період навчання, а відповідач має можливість таку допомогу надавати.

Також представник відповідача стверджує, що відповідачу відомо, що ОСОБА_6 на момент подання позовної заяви та по теперішній час проживає за кордоном в Англії.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам не в повному обсязі.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 є батько ОСОБА_4 , матір ОСОБА_3 (вказане сторонами не заперечується).

В ході апеляційного розгляду також було встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25.02.2019 року у справі № 140/268/18 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 01.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (вказане рішення міститься в матеріалах справи).

Відповідно до довідки, виданої ректором Київського університету культури від18.07.2023 року № 9123, ОСОБА_6 дійсно є студентом заочної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Як вбачається із договору № 37236 від 20.08.2021 року про підготовку фахівця з вищою освітою, ОСОБА_3 є платником за підготовку студента ОСОБА_6 у Київському університету культури. Строк надання освітньої послуги з 01.09.2021 по 30.06.2025 року.

Як вбачається із платіжної інструкції № 084101 та квитанції № 161549, ОСОБА_3 здійснює оплати за навчання відповідно до договору № 37236.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав, що достатніх доказів того, що відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню ОСОБА_6 на період навчання матеріали справи не містять.

Із урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з частиною 1 статті 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Як вбачається з довідки, виданої ректором Київського університету культури від18.07.2023 року № 9123, ОСОБА_6 дійсно є студентом заочної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Отже, ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги, зокрема на витрати, пов`язані з навчанням, а її батько має можливість таку допомогу надавати, так як є працездатною особою, про що самостійно вказує у відзиві на апеляційну скаргу.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності обов`язку відповідача утримувати повнолітню ОСОБА_6 на період її навчання спростовуються поясненнями учасників справи, викладених у заявах по суті та наданими у судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків, не врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу та фактично переклав обов`язок піклуватися та забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на її матір, що є порушенням норм закону. (Постанови ВС від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі №308/2268/16-ц та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц).

Конструкція статті 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, колегія суддів враховує ті обставини, що відповідач має на утриманні дружину, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та дитину до трьох років.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що повнолітня дочка відповідача у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не спростовано можливість надання матеріальної допомоги, при цьому він сам не заперечує, що є працездатним та отримує дохід, а також враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на утримання дочки аліментів в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом 24.10.2023 року, а тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_6 , яка продовжує навчання, і до досягнення дитиною 23-х років, тобто до 14.07.2028 року, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Керуючись ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Головенько Віталій Петрович, задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки на період навчання в розмірі 1/8 частини заробітку, доходу боржника, щомісячно, починаючи з 24.10.2023 року і до досягнення ОСОБА_6 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.Г. Копаничук