Коростишівський районний суд Житомирської області
Провадження № 2/935/455/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

з секретарем судових засідань - Кумечко С.М.,

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Колосюка О.Ю. ,

неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коростишів, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій позивача, заперечень відовідача.

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29.03.2011 р., розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду з даним позовом є абсолютна байдужість відповідача до морального, фізичного та духовного розвитку спільної дитини. З 2011 року, після розірвання шлюбу, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться її здоров`ям, матеріально та морально не підтримує дитину. У відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2023 р. в розмірі 74288,48 грн. Дитині на даний час 16 років, свого батька вона не бачить, не відчуває жодного батьківського піклування та любові, востаннє, батька дитина бачила в 2011 р. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ніяким чином не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в подальшій її долі, не цікавиться успіхами дитини, її станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням. Таким чином, відповідач повністю порушує право дитини гарантоване статтею 150 СК України. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

За вказаних обставин позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить: позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_4 відзив відносно позовних вимог до суду не подав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 30.01.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позові та просила їх задовольнити. Вказала, що відповідач ОСОБА_4 участі у вихованні дитини не приймає, востаннє бачив доньку , коли дитині було понад 1 рік. Вихованням дитини та її утриманням займається лише позивач, батько - відповідач взагалі ніякої участі у житті дитини не бере.

В судовому засіданні, 04.04.2024, відповідач ОСОБА_4 , в цілому щодо позовних вимог не заперечив, вказав, що не пам`ятає коли востаннє бачив доньку. Відповідач не звертавсь до служби у справах дітей щодо питання прийняття участі у вихованні дитини. В подальшому, в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача.

В судовому засіданні, представник третьої особи, служби у справах дітей Житомирської міської ради Колосюк О.Ю. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що питання доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. Відповідач на засідання комісії не з`явивсь, з будь якими заявами, в тому числі і щодо встановлення порядку спілкування з дитиною не звертавсь.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судо встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 24.11.2007 р перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.03.2011. Доньку ОСОБА_3 , 04.06.2008 р. залишено на подальше проживання з матір`ю ОСОБА_1 ( а.с.7).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і вказана обставина підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . ( а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до розрахунку заборгованості Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 01.03.2023 № 23.25/36/2023/14/23601, станом на 01.03.2022 заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 становить 74288, 48 грн.

Як вбачається з характеристики учениці 9-Г класу Ліцею № 30 м. Житомира - ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. Батько разом з сім`ю не проживає, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає. За весь період навчання у школі не був і життям дитини не цікавився. На батьківські збори, екскурсії, заходи школи приходить мама, яка приділяє увагу навчанню і вихованню дитини. Учениця навчається на середньому рівні, має стійку увагу, добре розвинену пам`ять. Має позитивні характеристики з боку вчителів та однокласників. ( а.с. 21).

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.03.2024 р. № 320, останні вважають доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 ( а.с.64).

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В судовому засіданні була заслухана думка неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що батька вона бачила востаннє, коли їй було приблизно 1 рік. З батьком не спілкується, він не проявляв бажань щодо спілкування. Всім її забезпечує мама, батько ніякої допомоги не надає. Не заперечила щодо позбавлення батьківських прав батька.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дочки є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. При цьому суд враховує, що відповідач не бере участі у вихованні дочки, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, а тому несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - дитина фактично залишилась без батьківського піклування.

Суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, а й свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки. ОСОБА_4 , не довів зміну своєї поведінки щодо дочки, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо доньки.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді - позбавлення батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_4 , доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував.

Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до задоволення.

Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом.

На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. понесених судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 164 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 128, 141,259, 263-265-268, 354-355 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено: 24 травня 2024 р.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа: служба у справах дітей Житомирської міської ради, місцезнаходження: вул.Корольова, 42, м. Житомир, код ЄДРПОУ - 04053625.

Суддя В.В.Янчук.