Дата документу 16.09.2024Справа № 643/6771/21
Провадження № 2/554/648/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Діменко А.І., ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кушнарьова Є.І.,

представника відповідача адвоката Стрикаля М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 20.11.2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори та реєстровано у реєстрі за №1-1198.

Відповідно до п.1 Договору позивач передала у власність відповідача однокімнатну квартиру за дресою: АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_3 зобов?язалася забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах, встановлених Договором.

Згідно п.6 Договору набувач зобов?язується довічно утримувати ОСОБА_4 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або гроштового переказу, або готівкою під розписку.

Крім того, набувач зобов?язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у рміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно гпдаватись відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (гаряча та холодна вода по 4 куб.м.), електроенергія в обсязі до 150 кВт, абонентська плата за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону.

Відповідно до п.7 Договору грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_2 .

Сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України.

Згідно п.13 Договору істотними умовами Договору є вчасна проплата щомісячних платежів і довічне право на проживання Відчужувача у вказаній квартирі.

Відповідно до п.14 Договору він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку.

Так, ОСОБА_4 , 1941 року народження, є людиною похилого віку, дитина війни, яка за станом свого здоров?я постійно потребує коштів на медикаменти і лікування, харчування, придбання одягу, на оплату рахунків за спожиті житлово-комунальні послуги, допомоги по господарству та догляду.

Однак, відповідач починаючи з січня 2020 року і по теперішній час систематично порушує умови Договору стосовно сплати житлово-комунальних послуг, вчасної сплати щомісячного грошового утримання, за час дії Договору жодного разу не сплатив індексацію щомісячного грошового утримання, жодних стосунків з позивачем не підтримує, не цікавиться станом здоров?я та взагалі життям Позивача, не провідус, не телефонує та не надає догляд, який вкрай потрібен позивачу.

Позивач має великі борги за спожиті житлово-комунальні послуги, не вистачає коштів на продукти харчування, ліки, одяг тощо. Ліки та продукти харчування позивач також купує за свої кошти.

Оскільки Позивач є хворою людиною та потребує постійного стороннього догляду, вона вже не може самостійно себе обслуговувати. Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 06.10.2020р. Позивач має наступні захворювання: ХС. Стабільна стенокардія ІІ ФК. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 2 ступень, ризик дуже високий. СН ІІ А стадії. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, стадія субкомпенсації. Також позивач вже майже втратила зір через катаракту обох очей і постійно потребує сторонньої допопоги.

Крім того, своєю байдужістю та несвоєчасним і неповним виконанням умов Договору відповідачем завдається велика шкода позивачеві, оскільки через наявність цього договору, Позивач не може оформити соціальну допомогу по догляду вдома.

11.03.2021р. представником позивача було направлено претензію на адресу відповідача про неналежне та неповне виконання умов договору, в якій просив сплатити індексацію щомісячного грошового утримання за весь період дії договору, сплатити борги за житлово-комунальні послуги, збільшити суму щомісячного грошового утримання до 1000 грн. на місяць та у зв?язку з погіршенням стану здоров?я - тричі на тиждень провідувати, надавати допомогу у придбанні та приготуванні їжі, прибиранні, забезпеченні ліків тощо.

Станом на 12.04.2021р. жодної відповіді на претензію не надходило. Відповідач на зв?язок не виходить.

Пунктами 6, 7 Договору передбачений обов?язок відповідача щомісячно до 10 числа оплачувати 500 грн. матеріального забезпечення та раз на рік проводити його індексацію. Однак, попри умову Договору шомісячно до 10 числа сплачувати щомісячне грошове забезпечення - відповідач постійно затримує та порушує строки оплати, а за грудень 2020 року та березень 2021 року від відповідача взагалі кошти не надходили.

За весь час дії Договору відповідач жодного разу не сплатила індексацію.

Станом на теперішній час дуже відчутно, у зв?язку з великою непрогнозованою інфляцією національної гривні, дуже погіршилося матеріальне становище позивача. Дуже подорожчали, фактично у декілька разів, вартість житлово-комунальних послуг, продукти харчування, одяг, а особливо, що дуже турбує позивача - практично всі ліки, внаслідок чого позивач потерпає від душевних і фактично фізичних страждань. Все це підтверджує той факт, що Відповідач не виконує істотних умов договору.

Також, грубим порушенням умов спірного договору є те, що відповідач не в повному обсязі сплачує спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у позивача виникають заборгованості за спожиті ЖКП.

Станом на 01.04.2021р. за позивачем обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 18 534 грн. 25 коп.

Крім того, позивач постійно отримує вимоги про необхідність у найкоротший термін сплатити борги.

Просила розірвати договір довічного утримання від 20.11.2014 року, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений ОСОБА_5 , державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори та за реєстровано у реєстрі за N?1-1198. Застосувати наслідки розірвання Договору довічного утримання від 20.11.2014 року, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори та за реєстровано у реєстрі за N?1-1198, а саме - повернути ОСОБА_4 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності за нею на вищевказану квартиру. Скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, що зареєстровано в реєстрі за N? 1-1199, номер запису про обтяження: 7759853, яку було накладено за договором довічного утримання від 20.11.2014 року на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 19.05.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заочним рішенням суду від 05.10.2021 року позовні вимоги задоволено, розірвано договір довідчого утримання, визгнано право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31,1 кв.м. Скасовано заборону відчуження квартири.

Ухвалою судді від 26.02.2022 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєгнного стану справу №643/6771/21 (2-п-643/27/22) за заявою про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 18.08.2022 року, справу передано на розгляд судді Андрієнко Г.В.

Ухвалою судді від 19.08.2022 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 року у справі №643/6771/21 задоволено, рішення скасовано та призначено новий судовий розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року витребувано від Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.03.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі у якості правонаступника позивачки.

14.04.2023 року до суду надійшла копія витребуваного актового запису про смерть ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 11.04.2023 року зупинено провадження у справі до вступу у справу всіх правонаступників після померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 27.07.2023 року поновлено провадження у справі, залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12.09.2023 року витребувано від приватного нотаріуса ХМНО Алекаєвої З.Б. копію спадкової справи №7/2023 за №70434451, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.09.2023 року до суду надійшли письмові пояснення адвоката Стрикаль М.В. в інтересах ОСОБА_3 , відповідно до яких вказали, що несвоєчасна сплата індексації не є істотним порушенням умов договору. Істотними умовами договору довічного утримання сторони визначили: довічне право проживання відчужувача у квартирі, вчасну сплату щомісячного грошового утримання у чітко визначеному розмірі платежу 500 грн, оплату комунальних послуг у визначених ними межах.

Відповідачка щомісячно перераховувала на рахунок позивачки грошові кошти у розмірі від 500 до 800 грн. у рахунок оплати за договором утримання. З цих грошей, 500 грн. - щомісячний платіж, передбачений договором утримання, а інша сума для оплати комунальних послуг, передбачених договором. Починаючи з 20.11.2014 року позивачка жодного разу не повідомляла ОСОБА_6 про розмір комунальних послуг чи про їх зміну.

Отже, на думку представника відповідачки, матеріали справи не містять жодних доказів неналежного виконання ОСОБА_7 обов?язків, передбачених договором довічного утримання.

Оскільки ОСОБА_6 є власником квартири, тому тягар її утримання, у тому числі щодо сплати комунальних послуг, покладається саме на неї, а не на позивачку.

Також, відповідачкою, у відповідності до вимог п.6 Договору, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 здійснила її поховання та повністю оплатила витрати, які були з цим пов?язані.

Таким чином, на думку представника відповідачки, виконала всі обовязки, які були передбачені спірним договором довічного утримання, а отже вважають, що позовні вимоги є необгрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 року та згідно розпорядження керівника апарату суду №512 від 11.04.2024 року, справа передана у провадження судді Черняєвої Т.М.

Ухвалою судді від 16.04.2024 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому провадженні.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді від 14.06.2024 року задоволено заяву адвоката Кушнарьова Є.І. в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_3 , а саме на однокімнатну квартиру загальною площею 31,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з?явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення, аналогічні викладеному у письмових поясненнях від 15.09.2023 року.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідачки, дослідивши письмові докази, домучені до матеріалів справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 16. Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що 20.11.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. та зареєстровано у реєстрі за №1-1198 (т.1 а.с.11-14).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29761330 від 20.11.2014 року, зареєстровано обтяження на квартиру АДРЕСА_3 , номер запису про обтяження 7759853 (т.1 а.с.15).

За пунктом 1 Договору ОСОБА_4 передала у власність, а набувач отримала у власність кавартиру АДРЕСА_3 , та взамін чого ОСОБА_3 зобов"язалася забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

Відповідно до частини 1, 3 ст. 749 УЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

За пунктом 13 Договору сторонами самостійно визначено та погоджено, що істотними умовами договору вважатимуться вчасна проплата щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі. Разом з правом проживання у квартирі, відчужувач приймає на себе обов?язок її зберігання та підтримання у належному стані. Відчужувач несе повну відповідальність за шкоду, спричинену його діями третім особам у процесі використання квартири для свого проживання.

Згідно п.6 Договору ОСОБА_3 зобов"язалася довічно утримувати ОСОБА_4 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовилися, що утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу щляхом банківського або грошового переказу, або готівкою під розписку.

Крім вищезазначеної суми, набувач зобов?язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (в обсязі: гаряча вода до 4 куб.м, холодна вода до 4 куб.м) та електроенергія в обсязі, до 150 кВт/год, абонентська плага за телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв?язку), за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Якщо на момент укладення цього Договору відчужувач не користувався якимось видом вищезазначених послуг, а згодом почав ними користуватись, він зобов?язаний протягом п?яти календарних днів письмово повідомити про це набувача. У випадку зміни тарифів на вищезазначені послуги відчужувач зобов?язаний письмово повідомити про це набувача протягом 5 днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення відчужувачем про зміну тарифів набувач не несе відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті комунальних послуг.

У випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим Договором; згідно обумовлених сум.

Набувач зобов?язується здійснити поховання відчужувача квартири після його смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно через поважні причини.

За пунктом 7 Договору грошове угримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_2 . У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов?язаний вчасно (за п?ятнадцять днів до сплати наступного платежу) в письмовій формі повідомити про це набувача за адресою: АДРЕСА_4 .

Сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому: місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Не своєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.

Згідно частин 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно позовних вимог, позивачкою ОСОБА_4 було вказано на існування заборгованості щодо сплати щомісячних сплатежів з січня 2020 року до березня 2020 року (до дня подачі позову до суду), що поставило позивачку у скрутне становище, зважаючи на наявність у неї ряду захворювань, які потребують лікування.

Отже, відповідачкою порушено одну із істотних умов договору довічного утримання - вчасна проплата щомісячних платежів. У судовому засіданні представником відповідачки не надано доказів зворотнього, також вказаний факт не спростовується письмовими доказами, доданими до справи.

Окрім цього, судом встановлено, що відповідачкою не виконувалися інші умови договору.

Так, відповідно до квитанцій на сплату за комунальні послуги за січень 2020 року грудень 2020 року, результатів взаєморозрахунків з постачальниками послуг та вимоги КП Жилкомсервіс від 06.10.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , загальна сума заборгованості, станом на 01.04.2021 року, сягає 18534,25 грн (т.1 а.с.17-24).

Також, відповідачкою не виконувалася умова угоди щодо щорічної сплати індексації (абз.2 п.7 Договору) у лютому місяці чергового року, що не спростовано жодними доказами, які містяться у матеріалах справи.

Суд не бере до уваги, як підставу для розірвання договору довічного утримання, вимогу позивачки до відповідачки щодо збільшення розміру щомісячних платежів та потреби у постійному сторонньому догляді, через погіршення стану здоров?я (навідувати, надавати допомогу у придбанні та приготуванні їжі, прибиранні, забезпечення ліками), оскільки за умовами договору (абз.3 п.6 Договору) сторонами узгоджено, що у випадку виникнення, у майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення у межах грошового утримання, передбаченого цим Договором, згідно обумовлених сум. Пунктом 1 Договору сторони визначили, що ОСОБА_3 зобов?язується забезпечувати ОСОБА_4 утриманням довічно на умовах цього Договору. Інші умови договором не передбачені.

На підтвердження виконання свого обов?язку щодо поховання ОСОБА_4 , представником ОСОБА_3 адвокатом Стрикаль М.В. надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серіх НОМЕР_1 , копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 19.01.2023 року, копію довідки про причину смерті ОСОБА_4 від 19.01.2023 р., копію договору-замовлення на організацію поховання ОСОБА_4 , укладеного ОСОБА_3 від 20.01.2023 р., копію свідоцтва на поховання №3/23, копію доручення на використання коштів та організацію оплати поховання від 21.01.2023 року (т.2 а.с.9-14).

Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17 зазначив, тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Отже, з урахуванням підстав позову, умов Договору довічного утримання, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем не виконуються належним чином умови Договору щодо сплати щомісячного грошового забезпечення, індексації щомісячного грошового забезпечення, а також за житлово-комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 755/1226/17-ц зазначено, що «вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання ним своїх обов`язків, передбачених пунктами 7 та 8 договору довічного утримання, зокрема, щодо сплати у повному обсязі матеріального утримання, надання позивачу у будь-який спосіб коштів для оплати комунальних послуг та відшкодування інфляційних втрат. […] Доводи касаційної скарги про те, що законом не передбачено індексацію матеріального забезпечення за договором довічного утримання, є безпідставними, оскільки така індексація передбачена статтею 751 ЦК України. Посилання у касаційній скарзі на пункт 8 договору довічного утримання, яким передбачено, що несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору, не заслуговує на увагу, оскільки зазначена умова договору не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо індексації матеріального забезпечення».

Зазначена позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 466/8743/18. Зокрема у ній зазначено, що прийнявши до уваги факт щомісячного перерахування відповідачем коштів позивачці, апеляційний суд не встановив складові сплачених відповідачем сум, а також не врахував передбачений договором порядок сплати індексації (одноразовим платежем у лютому поточного року за весь попередній рік). Так, позивачка вказувала, що відповідач сплачував виключно розмір щомісячного грошового утримання та вартість житлово-комунальних послуг, у той час як відповідач наполягав на тому, що передбачені договором обов`язки ним виконуються в повному обсязі. При цьому апеляційний суд не здійснив належну оцінку поданих позивачкою доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором довічного утримання, пославшись на відсутність у суду спеціальних знань щодо перевірки правильності таких нарахувань. Не встановивши обставини щодо виконання відповідачем обов`язку зі сплати сум індексації щомісячного грошового утримання, апеляційний суд зробив передчасний висновок про відсутність підстав для розірвання договору та відмову в задоволенні позову.

У цій справі, згідно п. 6, 7 спірного Договору, ОСОБА_3 зобов`язалася сплачувати ОСОБА_4 щомісячне грошове забезпечення; індексацію щорічно у лютому місяці чергового року за попередній рік, а також щомісячно сплачувати комунальні платежі за квартиру.

З матеріалів справи слідує, що за позивачем обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги (т.1 а.с.17 24).

Доказів належного виконання умов Договору відповідачем не надано.

Ураховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивачем про розірвання договору довічного утримання з відповідачем та визнання за нею права власності на квартиру, у зв`язку з неналежним виконанням останньою своїх зобов`язань, з огляду на що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2723цс16, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та дійсним володільцем майна.

Відтак, з огляду на специфіку договору довічного утримання та особливості його розірвання, які не передбачають автоматичного застосування реституції або віндикації в розумінні ст. 216 ЦК України як способів захисту цивільного права, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог щодо визнання права власності на спірну квартиру за позивачем. Суд також враховує той факт, що станом на день розгляду справи інтереси позивачки ОСОБА_4 представляє її правонаступник ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_4 була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ухвали судді від 19.05.2021 року, із відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 4440,60 грн., які мали б бути сплачені при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 20 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л., та зареєстрований у реєстрі за № 1-1198.

Визнати право власності ОСОБА_4 , в особі правонаступника ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31,1 кв. м.

Скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 , накладену 20 листопада 2014 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О. Л. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1199, номер запису про обтяження 7759853, яку накладено за договором довічного утримання від 20 листопада 2014 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового у сумі 4440,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2024 року.

Суддя Т.М.Черняєва