Справа № 173/3189/24
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2024 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кожевник О.А.,

при секретарі Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2024 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області №173/1767/14 від 12.09.2014 з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.08.2014 і до повноліття дитини. З 8 липня 2017 року на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037 від 17.05.2017 змінено мінімальний розмір аліментів, що тепер не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України просила врахувати, що розмір аліментів присуджений за попереднім рішенням суду менший ніж законодавчо визначений мінімальний розмір. Просила збільшити розмір аліментів визначених рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області №173/1767/14 від 12.09.2014 та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.07.2017 року, з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037 від 17.05.2017.

09 жовтня 2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників розгляду справи на 31 жовтня 2024 року.

10 жовтня 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить суд задовольнити заяву.

24 жовтня 2023 року відповідач отримав копію позовної заяви та ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року, відзив на позовну заяву від останнього на адресу суду не надходив.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про розгляд даної справи належним чином, не подав суду відзиву на позовну заяву, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.02.2014, виданого виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області народилась ОСОБА_3 , в графі батьки вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області №173/1767/14 від 16.01.2018 про видачу дублікату виконавчого провадження вбачається, щорішенням Верхньодніпровського районного суду від 12 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів позовні вимоги позивача задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.08.2014 року і до повноліття дитини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 27 грудня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України.

Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на зміну норми закону про розмір аліментів, як на єдину підставу для збільшення розміру присуджених аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 03 липня 2018 року № 2475 частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з цим, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а державний виконавець, розраховуючи належну до стягнення суму аліментів, повинен виходити з мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позиція щодо застосування даної норми права викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, від 04 березня 2010 року у справі № 682/3112/18, від 04 листопада 2020 року у справі № 601/858/19.

За ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Оскільки позов залишено без задоволення, відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 31.10.2024 року.

Суддя