справа № 619/3916/24
провадження № 2/619/1104/24
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/3916/24

Імена (найменування) учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської міської ради;

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про позбавлення батьківських прав.

Стислий виклад позиції сторін.

04 червня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Каленської Н.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилався на те, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 21 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №40, батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 04 листопада 2017 року він з ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ». Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 року у справі №619/5092/21 шлюб між ними розірвано. З 2019 року виключно він займається вихованням доньки ОСОБА_3 , оскільки відповідачка ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття нею освіти, не проявляє зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком. Він же, у свою чергу, виконує обов`язки як батько, піклується дитиною та матеріально забезпечує. 04.04.2022 він та його донька ОСОБА_3 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та їх фактичне місце проживання/перебування зазначено: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позову.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

04 червня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Каленської Н.В.звернувся до суду з вказаним позовом.

10 червня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

14 червня 2024 року представник позивача - адвокат Каленська Н.В. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

17 червня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 22.07.2024. Залучено Службу у справах дітей Дергачівської міської ради та Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Витребувано письмовий висновок щодо розв`язання спору.

10 липня 2024 року до суду надійшло клопотання начальника Служби у справах дітей по Шевченківському району Гладченко Н. про заміну третьої особи.

22 липня 2024 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

22 липня 2024 року ухвалою суду виключено з числа учасників справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Залучено до участі у цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Витребувано у Департамента служб у справах дітей Харківської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відкладено підготовче засідання на 10 год 00 хв 04.09.2024.

12 серпня 2024 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради через систему «Електронний суд» надав до суду висновок та пояснення.

04 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 23.09.2024.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник Каленська Н.В. надала до суду заяву у якій просить проводити судове засідання без участі сторони позивача. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася. У поданій заяві просить проводити судове засідання без її участі. Позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

У судове засіданняпредставник Служби у справах дітей Дергачівської міської радине з`явилася, надаладо суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі.

У судове засіданняпредставник Департамента служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, у письмових поясненнях просить розгляд справи провести за відсутністю представника органу опіки та піклування. Рішення по справі прийняти з урахуванням наданого висновку.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано 04 листопада 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 75, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки від 04.04.2022 №1218- та довідки від 04.04.2022 №1218- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактичне їх місце проживання/перебування зазначено: АДРЕСА_1 .

З огляду на довідку Комунального закладу «Ліцей № 6 Покровської міської ради Дніпропетровської області від 30.05.2024 №79, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в закладі з 30 червня 2022 року. За період навчання в закладі вихованням і навчанням дитини займався лише батько ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_4 у освітньому процесі участі не брала. Жодного разу в школу не приходила, батьківські збори та родинні свята не відвідувала. Спілкування в телефонному режимі ні з класоводом, ні з іншими вчителями не здійснювала. Пароль від електронного щоденника отримував лише батько.

Відповідно до характеристики виконання батьківських обов`язків батька ОСОБА_1 та створення умов для навчання, виховання, розвитку неповнолітньої ОСОБА_3 від 30.05.2024 №103 комунального закладу «Ліцей №6 Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 навчається в закладі з 2022 року. Документи на зарахування подав батько. Вихованням ОСОБА_3 займається лише батько, який здійснює постійний контроль над рівнем її дисциплінованості та навчальних досягнень, цікавиться успіхами та невдачами доньки, допомагає порадами в разі необхідності, бере активну участь у громадському житті школи та класу, підтримує тісний зв`язок з освітнім закладом, завжди своєчасно реагує на прохання та повідомлення класного керівника, часто спілкується з ним у телефонному режимі, відвідує батьківські збори, створює необхідні сприятливі умови для виховання, навчання дитини та її повноцінного розвитку. ОСОБА_1 виконує батьківські обов`язки в повному обсязі.

Згідно акту обстеження умов проживання №38 від 30.05.2024, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Гладченко Н.О. , умови проживання дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 задовільні, з комунальними зручностями, в наявності меблі та побутова техніка, у дитини окрема кімната, кімната обладнана: спальне місце, меблі, місце для занять, в наявності комп`ютер.

Відповідно до заяви, засвідченої 14.06.2024 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Дахно О.А. та зареєстрованої в реєстрі за № 724, ОСОБА_2 надала нотаріальну згоду на розгляд справи про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без її участі та присутності. Проти рішення суду про позбавлення її батьківських прав не заперечує та з ним погоджується.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає участі у її житті, не піклується про її здоров`я.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, навчанню, матеріальному забезпеченню.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку Департамента служб у справах дітей Харківської міської радивід 02.08.2024 № 702/0/202-24 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більш того, ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношеннф ОСОБА_3 тва з ним погоджується.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 безвідповідально відноситься до виховання доньки, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно неї, залишає без батьківської турботи та піклування, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається здобуттям нею освіти, у зв`язку з цим суд позбавляє її батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської міської ради, місце знаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1, ідентифікаційний код 43948178;

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55, ідентифікаційний код 26489104.

Повне судове рішення складено 24 вересня2024 року.

Суддя Є. А. Болибок