Номер провадження: 22-з/813/178/24
Справа № 523/3623/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16.05.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи - державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Яна Юріївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження
заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Нікітіна Ганна Едуардівна , про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів довічного утримання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Яна Юріївна,
Уберезні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договорів довічного утримання, в обґрунтування якого зазначила, що 21.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони домовились про те, що утримання, в тому числі забезпеченням харчування, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну, має грошовий еквівалент у розмірі 500 грн на місяць.
Суворовський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 12 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів довічного утримання задовольнив.
Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 18 вересня 2023 року заяву ОСОБА_2 , від імені якої діє представник Жердецька Лариса Василівна про перегляд заочного рішення залишив без задоволення.
Одеський апеляційний суд постановою від 22.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник Жердецька Лариса Василівна , задовольнив частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року скасував в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання від 21 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , застосування наслідків розірвання договору довічного утримання та ухвалив в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання від 21 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , застосування наслідків розірвання договору довічного утримання відмовив. В іншій частині рішення суду залишив без змін.
До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Нікітіна Ганна Едуардівна , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі. В заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати на надання правової (правничої) допомоги, в обґрунтування пославшись на те, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначалось про стягнення судових витрат з відповідача, докази понесення надані у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Нікітіна Г.Е. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала в особистому кабінеті Електронного суду 03.05.2024 року о 19:29 годині, що підтверджується довідкою. В заяві просила її розгляд проводити за відсутності ОСОБА_1 та її представника.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Жердецька Л.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала особистому кабінеті Електронного суду 03.05.2024 року о 19:29 годині, що підтверджується довідкою.
Державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Яна Юріївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала особистому кабінеті Електронного суду 03.05.2024 року о 19:29 годині, що підтверджується довідкою.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Колегія суддів, дослідивши подану ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Нікітіна Ганна Едуардівна , про ухвалення додаткового рішення вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Одеським апеляційним судом постанова у справі ухвалена 18 березня 2024 року.
Заява про ухвалення додаткового рішення подана ОСОБА_6 22 березня 2024 року, що підтверджується штампом суду.
Враховуючи, що постанова винесена Одеським апеляційним судом 18 березня 2024 року, то останній день подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, припадає на 22.03.2024 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що представником позивача до закінчення розгляду справи в суді апеляційної інстанції заявлялося клопотання про розподіл судових витрат, і докази їх понесення подані у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк, після ухвалення судового рішення.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Коженє вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) зазначено, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу норми статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21 зазначено, що виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
На підтвердження понесення витрат заявником надано договір про надання правової допомоги №24/03 від 24.03.2022 року, додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №08/11 від 08.11.2023 року, акт №22/03 про надання юридичних послуг, рахунок-фактуру №22/03 від 22.03.2024 року, договір про надання правничої допомоги №05/02 від 05.02.2024 року, рахунок фактуру №21/03 від 21.03.2024 року, акт наданих послуг №21/03 за договором про надання правової допомоги №05/02 від 05.02.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №21/03.
Отже, 24.03.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною укладено договір про надання правової допомоги №24/03, на підставі якого було видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1300827.
05.02.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Желобницьким Ярославом Сергійовичем укладено договір про надання правничої допомоги №05/02.
З акту наданих послуг №21/03 за договором про надання правової допомоги №05/02 від 05.02.2024 року вбачається, що на замовлення клієнта виконавцем надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 523/3623/22, яка розглядається Одеським апеляційним судом, а саме участь у судовому засіданні 05.02.2024 року (1 судове засідання) - 4000 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача - адвокат Нікітіна Г.Е. представляла інтереси ОСОБА_1 , шляхом подання відзиву на апеляційну скаргу та участі у судовому засіданні 18.03.2024 року, яке тривало близько півтори години. А адвокат Желобницький Я.С. представляв інтереси ОСОБА_1 , шляхом участі у судовому засіданні 05.02.2024 року, яке тривало близько півгодини.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Жердецькою Л.В. подано до суду апеляційної інстанції заперечення за заяву, в якій вона просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2000 грн, врахувавши часткове задоволення позовних вимог та майновий стан відповідача.
Заперечення на заяву подані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Жердецькою Л.В., не містять доводів щодо не співмірності витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Отже, звертаючись з запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Жердецькою Л.В. не спростовано їх розмір та не доводено неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у частині четвертої статті 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторін, виходячи із неспівмірності заявлених до стягнення витрат.
Керуючись, ст. 133, 141, 246, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Нікітіна Ганна Едуардівна , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.
Головуючий В.А. Коновалова
Судді О.Ю. Карташов