Справа №944/1085/24
Провадження №2/944/860/24
УХВАЛА

25.09.2024 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Швед Н.П.

з участю секретаря Василиці Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в порядку цивільного судочинства.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Швед Н.П.

Ухвалою від 03 квітня 2024 року, відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

18.04.2024 на відповідач скерував на адресу суду заяву про закриття провадження у справі та ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.2023 про відкриття провадження про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 . На підставі даної ухвали введено процедуру реструкторизації боргів ОСОБА_1 , мараторій на задоволення вимог кредиторів, та призначено керуючу реструктиризації, вказані відомості опубліковано на офіційному веб-порталі судової влади України. Просить провадження у справі закрити

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоч були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, слід прийти до наступного.

У силу приписів ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Указане також підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ведеться у відповідності із Законом України «Про державнуреєстрацію юридичнихосіб,фізичних осіб підприємців та громадських формувань») станом на 30.05.2024 року.

Як передбачено ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц сформульовано правову позицію про те, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того

чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (постанова Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц).

Відповідно до ст.7 Кодексу Україниз процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (ч.2).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених участині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19, від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц.

За вимогами п.8 ч.1 ст.20 господарського процессуального кодексу України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно доПодаткового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Зважаючи на викладене, спори про стягнення боргу вирішуються в межах справи про банкрутство в порядку господарського судочинства. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2022 року, справа № 199/8174/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15січня 2020року по справі №607/6254/15-ц зробила правовий висновок,відповідно до якого захист прав осіб, які мають вимоги до банкрута, полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство

відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд загальної юрисдикції повинен був передати справу до суду господарської юрисдикції, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство, що спрятиме позивачу у доступі до правосуддя та захисту його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення до господарського суду.

Враховуючи наведене клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та висновків Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування, суд приходить до рішення, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Застосовуючи положення ч.9 ст.10 ЦПК України щодо аналогії права справу, в порядку ст.31 ЦПК України слід передати до Господарського суду Львівської області для розгляду у межах справи про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 258-260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором передати до Господарського суду Львівської області для розгляду у межах справи №914/3194/23 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги- після залишення її без задоволення.

Суддя: Швед Н.П.