КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/10009/23

номер провадження №22-ц/824/3865/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року /суддя П`ятничук І.В./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 02.06.2023 року звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просило стягнути з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1106-4010 від 30.10.2022 року в розмірі 31200,00 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1106-4010 від 30.10.2022 року станом на 31.05.2023 року в розмірі 31200 ( тридцять одну тисячу двісті) грн. 00 коп., суму сплаченого судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп. /а.с. 72-75/

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення в частині стягнення 31 200,00 грн. та судових витрат в розмірі 2 147 грн. 20 коп. - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в розмірі - 2 048,60 грн. та відмовити у стягнені судових витрат з відповідача на користь позивача.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що Кредитний договір №1106-4010, укладено строком повернення коштів до 13.11.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в межах погодженого строку кредитування (14 днів). Отже, загальна сума до повернення боржником за п.2.3 договору становила 5 500 грн. (тіло наданого кредиту) + 2 062,50грн. (відсотки за користування кредитом) - 7 562,50 грн (сума до повернення позичальником, що була погоджена сторонами). Відповідачем було сплачено в рахунок погашення боргу за кредитним договором на користь позивача суму в розмірі - 5 513,90 грн. 2 062,50 грн. - борг за кредитним договором на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, що є сумою заборгованості за відсотками за користування грошовими коштами. Судом першої інстанції під час стягнення процентів за невчасне виконання грошового зобов`язання застосовано положення ст.ст. 610, 611, 612, 623 та 625 ЦКУ та положення кредитного договору, що регулюють нарахування відсотків за завищеною відсотковою ставкою у разі неповернення грошових коштів у строк до 13.11.2022 року, що є неправомірним під час дії карантинних обмежень та воєнного стану, в тому числі, неправомірним з огляду на розмір тіла наданого кредиту, згідно із положеннями ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій". Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», боржник звільняється від відповідальності за невчасне виконання грошового зобов`язання під час дії карантинних обмежень на території України. Даною імперативною нормою боржник звільняється не лише від сплати пені та штрафів, але і від інших нарахувань за порушення зобов`язання навіть, якщо така відповідальність передбачена кредитним договором (відсотки за завищеною ставкою, у разі невчасного повернення кредитних коштів). Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється, після спливу визначеного договором строку кредитування. Одночасне застосування положень ст. 1048 ЦКУ та ст. 625 ЦКУ є неможливим. Тому, стягнення судом першої інстанції, на користь позивача процентів, після закінчення строку кредитування за п.2.3 кредитного договору, за невчасне виконання грошового зобов`язання - є неправомірним та підлягає скасуванню.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Хорошенко Т.Б. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала, що в позовній заяві було зазначено, що відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5 500,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк* - 15 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день; * заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання Кредитного договору строк користування Кредитом протягом якого: 1) може бути використано право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою; 2) в останній календарний день Заявленого строку Позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування Кредитом. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору № 1106-4010 від 30.10.2022 р. базовий період складає 15 (п`ятнадцять цілих, нуль сотих ) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Пунктом 4.8. вказаного кредитного договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 26.08.2023 року. Строк Договору є тотожним Строку кредитування. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносила суму платежу певний час, а потів перестала. Отже, внесена сума платежу розподілилась спочатку на погашення відсотків, а потім па погашення основного боргу. Тому, основний борг зменшився тільки на 500 грн, що було враховано позивачем у розрахунках та позовній заяві.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню - скасуванню в частині стягнення судового збору, а судове рішення в частині стягнення заборгованості залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 30.10.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1106-4010 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 5500,00 грн., строком кредитування 300 днів, заявленим строком кредитування 15 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки - 2,50 % в день, стандартної процентної ставки - 3,00 % в день (а.с. 12-22).

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5500,00 грн. підтверджено даними витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту від 07.11.2022 року, розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 31.05.2023 року, загальна заборгованість становить: 31200,00 грн. та складається з: заборгованість за нарахованими процентами- 26200,00 грн., заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн. (а.с. 39, 40-42).

Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, щодо строку кредитування у 14 днів, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5 500,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк* - 15 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день;

*заявлений строк - це обраний Позичальником в момент укладання Кредитного договору строк користування Кредитом протягом якого: 1) може бути використано право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою; 2) в останній календарний день Заявленого строку Позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування Кредитом.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору № 1106-4010 від 30.10.2022 р. базовий період складає 15 (п`ятнадцять цілих, нуль сотих ) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору.

Пунктом 4.8. вказаного кредитного договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 26.08.2023 року. Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Подовження Строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою Сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань Позичальника.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку -15 днів), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку -300 днів).

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору № 1106-4010 від 30.10.2022 р. для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Крсдитодавець рекомендував Позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі /а.с. 15/.

Більше того, п. 4.10 Договору передбачена орієнтовна вартість Кредиту. /а.с. 15/

Станом на 31.05.2023 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 31 200,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 5 000,00 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 26 200,00 гривень.

З вищенаведеного та розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач вносив суму платежу певний час, а потів перестав. Отже, внесена ним сума платежу розподілялися спочатку на погашення відсотків, а потім па погашення основного боргу. Тому, основний борг Відповідача зменшився на 500 грн, що було враховано позивачем у розрахунках та позовній заяві.

Отже, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що заявлений строк користування кредитом є строком кредитування, оскільки відповідно до п. 2. 3 та п. 2.8, 4.8 Договору такі строки є різними. Заявлений строк є строком, протягом якого, як погодили сторони, може бути використане право користування кредитом за визначено процентною ставкою у базовий період ставкою і триває з дати видачі кредиту 30.10.2022 року до 13.11.2022 року, натомість строк кредитування - це строк на який надається кредит та триває з моменту нарахування кредитних коштів до 26.08.2023 року.

Колегія суддів також перевірила та відхилила доводи апелянта з посиланням на положення Закону № 2120, яким внесено зміни до розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Зміни до цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів, тому заперечення відповідача на апеляційну скаргу в цій частині на увагу не заслуговують.

У даній справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів через прострочення виконання зобов`язань відповідача за договором про споживче кредитування, отже, це не є предметом спору, а звільнення боржника за кредитним договором від виконання зобов`язання по сплаті кредиту та процентів, законодавством не передбачено.

Також, посилання апелянта на постанови Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, в яких висловлені правові позиції щодо плати за прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема положень частини 2 ст. 625 ЦК України та неустойки (штрафу, пені) колегія суддів визнала неспроможними та відхилила, оскільки таких вимог в цьому провадженні кредитор не заявляв.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Водночас, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто 2147, 20 грн судового збору, які не підлягають стягненню, оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи, про що апелянтом долучено копію пенсійного посвідчення /а.с. 90/. Вказаний доказ апеляційний суд приймає, оскільки ОСОБА_1 не брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції і була позбавлена можливості зазначений документ надати в суді першої інстанції.

Таким чином, рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню, судові витрати підлягають компенсації позивачеві за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення в частині стягнення заборгованості у розмірі 31200 грн залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 376,375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суми сплаченого судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп., компенсувавши Товариству з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: