Справа № 165/2637/22 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/375/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт", Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом, який мотивований тим, що 21 січня 2022 року о 08 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи на перехресті вулиць Автобусна та Шахтарська у м. Нововолинську автомобілем марки "Рено Трафік", реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи рух ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.16.6 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Нововолинського міського суду від 23 травня 2022 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

Позивач зазначає, що внаслідок даної ДТП їй заподіяно майнову та моральну шкоду. ЇЇ автомобіль не підлягає відновленню. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №901-Е від 17 серпня 2022 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, на момент проведення експертизи склала 231060 грн.

Також вказує на те, що дочка позивача ОСОБА_4 , яка була пасажиром у керованому нею автомобілі отримала ЗЧМТ, струс головного мозку, забій-гематому м`яких тканин правої лобової ділянки, внаслідок чого була госпіталізована. Даний факт вкрай негативно вплинув на її психоемоційний стан та стан її дитини, повністю змінив їх звичний ритм життя.

Вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ СК "Український страховий стандарт», вона звернулася до страховика з повідомленням про ДТП, попри це кошти, передбачені полісом страхування цивільної відповідальності, у розмірі 130000 грн їй не були виплачені.

За викладених обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ СК "Український страховий стандарт» на її користь 130 000 грн страхової виплати, а різницю, що складає 108 310,80 грн, включно з витратами на проведення експертизи, просила стягнути з ОСОБА_2 , як винуватця ДТП. Також позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 100 000 грн моральної шкоди та судові витрати у справі.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 98060 грн матеріальної шкоди та 22000 грн моральної шкоди, а всього 120060 грн, що була заподіяна їй та її неповнолітній дочці внаслідок ДТП.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в користь ОСОБА_1 130000 грн матеріальної шкоди (за відрахуванням розміру франшизи).

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3473 грн 37 коп. витрат, понесених на проведення експертизи, 1182 грн 48 коп. судового збору, а всього 4655 грн 84 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в користь ОСОБА_1 4077 грн 43 коп. витрат на проведення експертизи, 1283 грн 83 коп.судового збору, а всього 5361 грн 26 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт, оскільки це може вплинути на права та обов`язки Моторного (транспортного) страхового бюро України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом належним чином не встановлено та не з`ясовано розмір витрат, які належать до стягнення з відповідача, що пов`язані з даною ДТП, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову без належного обґрунтування. Вважає, що суд безпідставно стягнув з страхової компанії шкоду в розмірі повної вартості транспортного засобу до ДТП, що є порушенням ст. 30 Закону №1961-IV.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», то в іншій частині судом апеляційної інстанції рішення не переглядається та на предмет відповідності нормам матеріального та процесуального права не перевіряється, згідно із приписами ст.367 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальної та моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок ДТП, є доведеною належними доказами. Суд вбачав підстави для покладення відповідальності на відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а також з урахуванням 3000 грн, що добровільно сплачені позивачу, та стягнув з винного в користь позивача 98060 грн майнової шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП ОСОБА_2 у розмірі 100000 грн, з огляду на встановлені обставини, суд вважав завищеними і з урахуванням принципу справедливості та розумності стягнув з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 22000 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Разом з тим, судом стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 130000 грн майнової шкоди за відрахуванням розміру франшизи. Також суд не вбачав правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на відповідача МТСБУ, оскільки позивачем не було надано суду доказів, зокрема рішення суду або витягу з реєстру юридичних осіб, про банкрутство та/або ліквідацію ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

Такі висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом за матеріалами справи встановлено, що о 08 год. 21 січня 2022 року з участю транспортного засобу марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода . В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_3 , був пошкоджений.

За даним фактом постановою Нововолинського міського суду від 23 травня 2022 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. В постанові зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , керуючи на перехресті вул. Автобусної та вул. Шахтарської в м. Нововолинську автомобілем марки «Renault Trafic», рєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи рух ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Такими діями ОСОБА_2 порушив п.16.6 ПДР України (а.с.14).

Згідно з висновком експерта автотоварознавчої експертизи №901-Е від 17 серпня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження у ДТП, яке мало місце 21 січня 2022 року, на момент проведення експертизи (13.05.2022) склала 231060 грн (а.с.20-27).

Висновок експертизи підтверджений ремонтною калькуляцією №901-Е від 13 травня 2022 року, що долучена експертом та є додатком №4 до висновку (а.с.34-37).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 28) пошкоджений автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває у власності позивача ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як учасника й винуватця ДТП та власника транспортного засобу марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.6), на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Український страховий стандарт» (поліс №207313713) (а.с.15). У страховому договорі сторони обумовили, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його майну, складає 130000 грн, а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 260000 грн. Франшиза складає 1300 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем на підтвердження вартості матеріального збитку, заподіяного її майну в результаті ДТП, яке мало місце 21 січня 2022 року, надано ремонтну калькуляцію від 13 травня 2022 року та відповідний висновок експертизи №901-Е.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Розмір страхового ліміту згідно з Полісом страхування ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» № 207313713 встановлений у сумі 130 000,00 грн, розмір франшизи 1300,00 грн.

Відповідальність в межах страхового ліміту несе страховик.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів на спростування розрахунку суми страхового відшкодування, відповідачами не ставилось питання про проведення експертизи з іншими питаннями, не надано висновку експертизи, який би стверджував про інший розмір заподіяної шкоди.

Доводи апеляційної скарги МТСБУ про те, що позивачем не доведено розмір та розрахунок страхового відшкодування, стягнутого судом з ПрАТ «СК Український страховий стандарт», колегія суддів оцінює як необгрунтовані, оскільки вони не підтверджуються іншими матеріалами справи, а протилежна сторона жодних доказів на спростування розрахунку шкоди суду не надала.

Розподіл обов`язку доказування між сторонами у зазначеній категорії спорів, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК), встановлений таким чином, що відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Презумпція звільняє сторону, на користь якої її встановлено, від доказування факту. Проте, головне призначення презумпції полягає не у звільненні певних фактів від підтвердження доказами, а в найбільш доцільному розподілі обов`язків доказування цих фактів між сторонами.

Статтею 30 вказаного Закону встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, слід зазначити, що доводи апелянта щодо стягнення відшкодування майнової шкоди в повному обсязі з огляду на вартість автомобіля до ДТП з одночасним переданням залишків авто у власність відповідача страхової компанії - ґрунтується не на нормах, закріплених у законі, тобто у діючій редакції статті 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», а на п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а також на абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в яких не враховано зміни у статтю 30 Закону в редакції Закону № 5090-VI від 05.07.2012.

Разом з тим, у суді першої інстанції відповідач страхова компанія щодо позову заперечень не подала, заяв про отримання залишків автомобіля не висловлювала.

В той же час, апелянт МТСБУ як співвідповідач у цій справі, у задоволенні позовних вимог до якого судом було відмовлено, вказував, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та згідно зі ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» припинило членство в МТСБУ. Однак, ліквідація ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не була проведена та банкрутом страхова компанія не визнана, що стверджується інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому суд погодився з доводами представника МТСБУ, що страховик не звільнений від виконання вимог Закону і від відповідальності за договором страхування, а тому стягнув страхове відшкодування з цієї страхової організації.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції щодо оскаржуваної частини судового рішення допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права , що стосується відповідача МТСБУ .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з підстав, наведених в апеляційній скарзі, рішення суду в оскаржуваній частині до зміни чи скасування не підлягає.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуючий

Судді