Справа № 697/2008/24
Провадження № 2/697/762/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

з участю секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1944/22 від 03.02.2023 ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з нього на користь позивача аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13.12.2022 і до повноліття дитини. Дочка проживає разом із позивачем, відповідач інколи приїздить та телефонує доньці, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У березні 2024 року позивач звернулася до сімейного лікаря, яка направила їхню спільну з відповідачем доньку до хірурга-стоматолога на корекцію вуздечки верхньої губи. Після консультації лікаря-стоматолога дочці була призначена френулоектомія з подальшим встановленням брекет-системи. Їх дочці було встановлено брекет-систему на одну із щелеп, вартість якої склала 7000,00 грн. Оскільки відповідач відмовляється компенсувати їй ці витрати в добровільному порядку, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

30.09.2024 від представника відповідача адвоката Константинової Т.М.до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить у задоволенні позову відмовити повністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач сплачує позивачу аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу. Борг по аліментах відсутній, Отже відповідач сумлінно виконує своє батьківські обов`язки щодо утримання неповнолітньої дочки. Відповідач був позбавлений в повній мірі можливості спілкуватися з дитиною. Питання про необхідність проведення лікування дитини та встановлення брекет-системи позивач з відповідачем не узгоджувала. Відповідач вважає, що такі витрати не зумовлені станом здоров`я дитини, що потребує невідкладного медичного втручання, тому має бути врахована думка другого із батьків. З наданих доказів вбачається, що дитину було направлено до лікаря хірурга-стоматолога ОСОБА_4 . Черкаської обласної лікарні, який провів лікування: френулоектомію 08.03.2024.Тоді як витрати підтверджується фіскальним чеком від 21.08.2024 ФОП ОСОБА_5 (м. Канів) за стоматологічну послугу, яка не конкретизована та не вказано кому була надана. У зв`язку з цим вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, не спровоковані хронічною хворобою дитини, непогоджені з відповідачем, не враховано його майновий стан, а тому задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 17.09.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Константинову Т.М.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилось, подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просить врахувати пояснення зазначені у відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч.1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 08.04.2023 (а.с. 5).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1944/22 від 03.02.2023 ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з нього на користь позивача аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13.12.2022 і до повноліття дитини. (а.с.7).

У позовній заяві позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати на дитину на лікування, на підтвердження чого було надано копії фіскального чеку, направлення та консультативного висновку.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину, суд враховує положення ч.1, 2 ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24.02. 2016 у справі № 6-1296цс15.

Додаткові витрати на дитину мають нести батьки.

Позивачем було надано до суду на підтвердження понесення додаткових витрат на лікування дитини наступні документи: копія фіскального чеку від 21.08.2024 на оплату стоматологічних послуг стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 на суму 7000,00 грн.; копія направлення ОСОБА_3 до лікаря-стоматолога ОСОБА_4 на корекцію вуздечки верхньої губи від 02.03.2024, копія консультативного висновку пацієнта ОСОБА_3 , виданого лікарем ОСОБА_4 (а.с. 6, 8).

Разом із тим, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що дані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення, а тому дані витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями, які були стягнуті на користь позивача рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1944/22 від 03.02.2023.

Крім того, позивачем не доведено ту обставину, що саме нею було понесені витрати і саме на лікування неповнолітньої дитини, а також необхідність їх понесення.

Суд встановив, що копія фіскального чеку від 21.08.2024 на на суму 7000,00 грн свідчить про оплату стоматологічних послуг стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_5 , проте не підтверджує, що такі послуги пов`язані з лікуванням дитини ОСОБА_3 , і таке лікування було необхідним.

Крім того, призначення платежу у вказаному фіскальному чеку не є тотожним рекомендаціям лікарів, зазначених у копії направлення ОСОБА_3 до лікаря-стоматолога ОСОБА_4 на корекцію вуздечки верхньої губи від 02.03.2024 та консультативного висновку пацієнта ОСОБА_3 , виданого лікарем ОСОБА_4 та визначеному дитині діагнозу.

Інших доказів, які б підтверджували понесені позивачем додаткові витрати на дитину, матеріали справи не містять.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не довела та не надала належні і допустимі докази щодо додаткових витрат на дитину, їх необхідності та обґрунтованості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як необгрунтованого.

Відповідно до ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст.10, 141,185 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат відмовити.

Судові витрати на сплату судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Л . О . Колісник