Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1599/23
Провадження № 2/528/88/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2024 року м. Гребінка

16 травня 2024 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у залі суду в м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Потапенко А.М. звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований та належав ОСОБА_2 .

Вказує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За свого життя ОСОБА_2 не встиг зареєструвати своє право власності на належний йому житловий будинок.

Пояснює, що навесні 2008 року позивач ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю вселився у вказаний житловий будинок та добросовісно, безперервно та відкрито володіє та користується для власних потреб вказаним житловим будинком, несе всі витрати по його утриманню, обробляє земельну ділянку біля будинку, виконує щорічні поточні ремонти будівель та споруд і підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги. Претензій від будь-кого відносно володіння та користування вказаним житловим будинком за весь цей час не було і на теперішній час немає.

Внаслідок обставин, що склалися з метою захисту своїх майнових прав та інтересів, враховуючи добросовісне, безперервне та відкрите володіння чужим майном понад 14 років, позивач вимушений звернутися із позовною заявою до суду про визнання права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Враховуючи викладене, просить суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - погріб; «Г» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - колодязь; «№3» - яма вигрібна.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Потапенко А.М. не з`явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 18.6-10/6-91, виданої 27.10.2023 року старостою Кулажинсько-Наталівського старостинського округу Безуглою Л., ОСОБА_1 з 2008 року по теперішній час відкрито, безпосередньо користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

З довідки про наявність у фізичної особи земельної ділянки № 18.6-10/6-89 від 27.10.2023 року, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, вбачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальним розміром 0,40 га, не приватизована, є комунальною власністю Гребінківської міської ради, знаходиться у користуванні ОСОБА_1 (а.с. 11).

Як вбачається із виписки з погосподарських книг по Кулажинській сільській раді за період з 1991 року по 1995 рік № 18.6-03/6-88 від 27.10.2023 року, головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , з особовим рахунком НОМЕР_2 , був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним проживала дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Згідно з записами погосподарських книг по Кулажинській сільській раді за період з 1996 року по 2005 рік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була дружиною голови домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , померла, про що свідчить актовий запис про смерть № 12 від 30.09.2000 року; голова домогосподарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, про що свідчить актовий запис про смерть № 14 від 05.11.2002 року (а.с. 14-15).

З довідки про підтвердження поштової адреси № 18.6-10/6-90 від 27.10.2023 року, вбачається, що домоволодіння, яке числиться за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , знаходиться за юридичною адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Інформаційною довідкою № 357530778 з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єктів нерухомого майна від 07.12.2023 року підтверджено, що реєстрація права власності на будинок відсутня (а.с. 16).

Позивачем ОСОБА_1 проведено технічну інвентаризацію будинку та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-20, 57-58).

Із матеріалів справи вбачається, що 31.10.2023 року ФОП « ОСОБА_4 » проведено оцінку нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку ринкова вартість об`єкту оцінки становить 92200,00 грн (а.с. 17).

В інформаційній довідці ТОВ «БТІ М» № 10134 від 19.04.2024 року, яка видана ОСОБА_1 , та витязі з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва надано коротку технічну характеристику вказаного житлового будинку, вказано, що в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок (загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м.), «Б» - сарай; «В» - погріб; «Г» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - колодязь; «№3» - яма вигрібна та зазначено, що всі будівлі та споруди були збудовані до 1992 року (а.с. 55, 59-62).

Крім того, відповідно до копій квитанцій від 2023 року, оплату за комунальні послуги по вказаному домоволодінню здійснює позивач ОСОБА_1 (а.с. 21-25).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 04 від 09.02.2024 року, складеного старостою Кулажинсько-Наталівського старостинського округу Безуглою Л., позивач з 2008 року фактично проживає з родиною без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджено підписами сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 41).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови)

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником вказаного майна.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При цьому необхідно враховувати, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повинні бути впевнені, що на це майно не претендують інші особи і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьоїстатті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 335, 344 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , за набувальною давністю право власності на житловий будинок загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - погріб; «Г» - гараж; «№1» - огорожа; «№2» - колодязь; «№3» - яма вигрібна.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2024 року.

Суддя Я. В. Татіщева