Справа № 296/8458/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"24" вересня 2024 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шкиря В.М, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь заборгованості за договором позики від 20.03.2024 в сумі 120 000 грн та суму судового збору у розмірі 302,80 грн.

Вивчивши заяву та її додатки вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити виходячи з наступного.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України).

За приписами п.7 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно відповіді №803307 від 24.09.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа - підприємець

Відповідно до ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником до своєї заяви додано договір позики від 20.03.2024 між ОСОБА_1 (позикодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник) згідно змісту якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 120 000 грн (сума позики) шляхом їх перерахування у грошовій безготівковій фрмі у національній валюті України на вказаний у договорі поточний рахунок позичальника ( НОМЕР_1 ), а позичальник згідно додаткової угоди до договору позики від 20.05.2024 зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк не пізніше 20.07.2024 на вказаний у договорі поточний рахунок позикодавця ( НОМЕР_2 )

Договір набуває чинності з моменту передачі позикодавцем суми позики позичальнику згідно з п.п. 2, 3 договору і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі (п.12 договору).

На виконання договору позики від 20.03.2024 ОСОБА_1 перерахував ФО-П ОСОБА_2 20.03.2024 - 60000,00 грн двома платежами про що свідчать платіжні інструкціі від 20.03.2024 о 11:08 та 11:45 годині (а.с.4-5)

Так, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому, судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Заявником ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин невиконання договору позики фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та не повернення суми позики в розмірі 120 000 грн у строк до 20.07.2024 на поточний рахунок Позикодавця, як те передбачено додатковою угодою від 20.05.2024 (п.1 додаткової угоди).

Самого по собі твердження заявника, що боржник не виконав умови договору позики від 20.03.2024 є недостатньо.

Отже, заявником не надано документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. як те передбачено п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України.

Так п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

При цьому положеннями ч.2 ст. 165 ЦПК України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Оскільки судом встановлено, що подана заявником ОСОБА_1 заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, суд приймає рішення про відмову у видачі судового наказу.

Разом з цим відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 160-167, 259-261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики від 20.03.2024 - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 вересня 2024 року.

Суддя В. М. Шкиря