Провадження № 2-о/638/281/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тельпіс Ольга Вікторівна, Головне управління ДПС у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тельпіс Ольга Вікторівна, Головне управління ДПС у Харківській області,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин, в обґрунтування якої зазначив, що є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, в якому називала заявника своїм братом, та заповіла все належні їй майно заявнику. Однак, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на оформлення спадщини за нульовою ставкою ПДФО, оскільки у його свідоцтві про народження, яке видано повторно, було помилково записано його ім`я « ОСОБА_3 ».

Заявник зазначає, що звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Тельпіс О.В. з метою прийняття спадщини як рідний брат спадкодавця, проте отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 30.08.2024, де зазначено, що з наданих документів не вбачається факт родинних відносин, а тому відсутнє право на установлені законодавством пільги зі сплати податків і зборів як для рідних братів/сестер спадкодавців.

Оскільки заявник не може встановити факт родинних відносин іншим чином, він звернувся до суду з цією заявою, в якій просив суд встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові.

Заінтересовані особи правом на надання пояснень щодо заяви не скористалися, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання.

Заявник та Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тельпіс Ольга Вікторівна надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Заінтересована особа Головне управління ДПС у Харківській області причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася.

Враховуючи положення ст. 128, 131, 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим розглядає справу за відсутністю сторін на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, про що Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22 серпня 2023 року складено відповідний актовий запис № 9230, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 20 вересня 2008 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-1492, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 зробила наступне розпорядження: «все майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, все те, що належатиме мені і на що я за законом матиму право, я заповідаю своєму брату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тельпіс О.В. із заявою про видачу на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його рідної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка залишила на його ім`я заповіт, посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 20.09.2007 року за реєстровим № 1-1492.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тельпіс О.В. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 30 серпня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його рідної сестри ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що з наданих документів вбачається розбіжність особистих даних про особу спадкоємця, а саме, у Свідоцтві про народження спадкоємця вказано ім`я « ОСОБА_3 », а у паспорті зазначено « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим не можна дійти висновку, що ОСОБА_1 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини є рідним братом ОСОБА_2 , тобто, не вбачається родинний зв`язок між померлою та спадкоємцем.

Заявник зазначає, що саме він є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 19 січня 1964, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 « ОСОБА_5 ».

Із копіїі свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Красніково, Пристінський р-н, Курська область, РСФСР, її батьками зазначені: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 07 лютого 1954 року, серія НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Красніково, Пристінського р-ну, Курської області, РСФССР, народився ОСОБА_9 , його батьками зазначені: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 .

Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_5 , виданого 24 січня 2001 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Красніково, Пристінський р-н, Курська область.

Як вбачається з копії трудової книжки заявника, ОСОБА_1 помилково було оформлено трудову книжку на ім`я ОСОБА_9 та робітниками відділу кадрів на трудовій книжці було внесено зміни у графі «ім`я» з « ОСОБА_10 », яке було закреслено, та зверху написано ім`я - « ОСОБА_4 ».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2008 року у справі № 2-о-338/08 встановлено факт належності ОСОБА_1 - трудової книжки оформленої 01 лютого 1967 року на ім`я ОСОБА_9 . Рішення набрало законної сили 21 листопада 2008 року.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено преюдиційний факт, що у трудовій книжці ОСОБА_1 помилково зазначено ім`я « ОСОБА_10 ».

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме ідентичні дату та місце народження, зазначені у копії паспорта та копії свідоцтва про народження ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , с. Красніково Пристінського р-ну Курської області РСФССР), а також встановлені рішенням суду від 10 листопада 2008 року обставини помилкового зазначення імені заявника в трудовій книжці (« ОСОБА_10 » замість « ОСОБА_4 »), беручи до уваги, що згідно з паспортом громадянина України дійсне ім`я заявника « ОСОБА_4 », суд дійшов висновку, що у свідоцтві про народження заявника допущено помилку в написанні імені та помилково зазначено « ОСОБА_10 » замість правильного « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим не викликає сумніву та обставина, що свідоцтво про народження, видане повторно 07 лютого 1954 року, серія НОМЕР_4 , належить саме ОСОБА_1 , і відомості, зазначені в ньому, стосуються саме заявника.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Красніково Пристінського р-н Курської області РСФССР, є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та, відповідно, рідним братом ОСОБА_2 .

Окрім того, судом враховано, що заявник та померла ОСОБА_2 народилися в одному населеному пункті, мають однакове по батькові, а також те, що у заповіті від 20 вересня 2008 року ОСОБА_2 зазначила, що її рідним братом, ІНФОРМАЦІЯ_3 , є саме ОСОБА_1 , що повністю узгоджується зі змістом паспорта громадянина України заявника та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

За зальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (пункт 5 частини другої статті 293 та пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України), при цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Системний аналіз вищевикладених норм ЦПК України дає суду підстави для висновку про те, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Статтею 174 Податкового кодексу України встановлено правила оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.

Згідно з пп. а) п. 174.1 ст. 174 ПК України до об`єктів спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування відносяться об`єкти нерухомості, неподільні об`єкти незавершеного будівництва/майбутні об`єкти нерухомості, подільні об`єкти незавершеного будівництва.

Відповідно до пп. 2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення.

Згідно з пп. 14.1.263. ПК України членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Як вбачається з матеріалів справи, до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло нерухоме майно квартира, відтак об`єкт нерухомого майна підлягає оподаткуванню та може бути оподатковано за нульовою ставкою відповідно до пп. «а» пп. 2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України.

Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкових прав за нульовою ставкою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі належних, допустимих та достатніх доказів, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і цей факт має юридичне значення, оскільки внаслідок допущеної у свідоцтві про народження заявника помилки у написанні імені ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати право на оформлення спадщини за нульовою ставкою оподаткування. Враховуючи, що встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту.

Керуючись ст. 10, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 318, 319, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тельпіс Ольга Вікторівна, Головне управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Суддя І.П. Латка