Провадження №: 2/755/9119/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" жовтня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 30.09.2024 надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів, яка 08.10.2024 була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка надійшла у провадження головуючого судді - 18.10.2024.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти (пенсію) в сумі 54906,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 16.08.2015 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка не виплачувалась з 16.08.2015 по 09.11.2015, оскільки пенсіонер працював на посаді державного службовця. З 10.11.2015 було поновлено виплату пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, згідно записів трудової книжки. 15.09.2021 ОСОБА_1 звернувся за перерахунком пенсії та надав трудову книжку та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2021 № 826/25838/15. При розгляді заяви було з`ясовано, що заявника з 10.11.2015 відповідно до рішення суду було поновлено на посаді заступника директора департаменту - начальника режимного- секретного відділу департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Державної фіскальної служби України, яка відноситься до «спеціальних» посад (державних службовців). Переплата пенсії за період з 10.11.2015 по 30.09.2017 виникла, так як розпорядженням від 13.10.2021 ОСОБА_1 було переведено до категорії працюючих пенсіонерів та припинено виплату пенсії, а переплата пенсії за період 01.10.2017 по 31.10.2021 виникла, так як пенсіонер отримував індексацію пенсії, як непрацюючий пенсіонер. Загальна сума переплати становить 55577,97 грн. Враховуючи внесені позивачем кошти у розмірі 671,03 грн., сума переплати перерахована та становить 54906,94 грн., про що пенсіонера було повідомлено листом від 13.12.2021 №2600-0504-8/200175. Утримання переплати в розмірі 54906,94 грн. відповідно до рішення від 02.12.2021 №1022 відбувалось з лютого 2022 року по червень 2024 року по 20% від розміру пенсії ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 №640/11259/22 утримані кошти повернуті пенсіонеру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

Суддею, з наданих до позовної заяви додатків у відповідності до доводів позивача, викладених у позовній заяві встановлено, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 640/11259/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якій 01.05.2024 ухвалено рішення про задоволення позовних вимог та визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.12.2021 №1022 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 за період з 10.11.2015 по 31.10.2021 в розмірі 54 906,94 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути неправомірно утримані суми пенсії під час виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.12.2021 №1022 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 ..

Зазначене рішення суду предметом апеляційного оскарження та касаційного перегляду не було, відтак набрало законної сили.

Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відтак, встановлені обставини рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у наведеній справі, яке набрало законної сили - є преюдиційними для розгляду правовідносин, у межах даного спору, між тими самими сторонами та про той самий предмет, з тих самих підстав.

Так, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19.12.2019 по справі №520/11429/17, колегія суддів визначила, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

За вимог п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії) в сумі 54 906,94 грн., навівши до суду обґрунтування, які були предметом розгляду Київським окружним адміністративним судом у адміністративній справі № 640/11259/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та 01.05.2024 було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, яке набрало законної сили. При цьому, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, повернута апелянту.

Слід відмітити, що ухвалюючи 01.05.2024 рішення Київський окружний адміністративний суд встановив, що законодавством визначено дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника. Судом було встановлено, що перерахунок пенсії позивачу здійснено у зв`язку із його працевлаштуванням, а саме поновлення його посаді заступника директора департаменту - начальника режимно-секретного відділу Державної фіскальної служби України на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021, у справі № 826/25838/15. За результатами проведеного перерахунку пенсії, розмір якої обчислено відповідно до Закону №1058-IV утворилася переплата пенсії за період з 10.11.2015 по 31.10.2021 у розмірі 54 906,94 грн. При цьому, матеріалами справи не підтверджено та відповідачем не доведено, що переплата пенсії утворилася внаслідок зловживання з боку позивача або подання відповідачу страхувальником недостовірної інформації. Суд дійшов висновку, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 10.11.2015 по 31.10.2021 у розмірі 54 906,94 грн. слугував лише факт поновлення позивача на посаді заступника директора департаменту - начальника режимно-секретного відділу Державної фіскальної служби України (на виконання рішення суду). Зловживання з боку пенсіонера чи подання страхувальником недостовірних даних не були підставою для прийняття уповноваженим суб`єктом владних повноважень рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій. Крім того, під час розгляду даної справи жодних зловживань з боку пенсіонера щодо подання недостовірних даних або подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому достовірно відомо чи подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а також відповідачем не надано суду будь-яких доказів наявності його вини чи зловживань при отриманні пенсії. Суд вважав, що вказана у спірному рішенні сума не може бути стягнута з позивача у примусовому порядку, таке утримання лише можливе у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких залежало від пенсіонера. Таким чином, беручи до уваги викладене вище, суд дійшов до висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.12.2021 №1022 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 за період з 10.11.2015 по 31.10.2021 в розмірі 54906,94 грн.

Таким чином, вказаним рішенням встановлені обставини та факти щодо спірних правовідносин між сторонами, які виникли у зв`язку виплатою ОСОБА_1 пенсії та доводам кожної із сторін було надано відповідну правову оцінку.

Звертаючись з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів (пенсії) в сумі 54 906,94 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України, позивач намагається у незаконний спосіб здійснити переоцінку висновків суду, викладених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі № 640/11259/22, яке набрало законної сили.

Виходячи з вищенаведеного, доходжу висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві», зловживаючи процесуальними правами, звернулося до даного суду для вирішення питання, яке вже було предметом розгляду суду, яким надано правову оцінку спірними правовідносинам, чим допустив зловживання процесуальними правами.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12 44, 185, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: