Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1408/15-ц Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 278/1408/15-ц за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною заявою та просив визнати виконавчі листи № 278/1408/15-ц, видані Житомирським районним судом 17.07.2019, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "Укрсиббанк" 831 539,84 грн., № 278/1408/15-ц, виданий Житомирським районним судом 17.07.2019, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ "Укрсиббанк" 831 539,84 грн), видані на підставі рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 24.12.2007 в розмірі 35 714,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті, станом на 28.04.2015, складає 817 816,52 грн., та 13 723,32 грн. пені за прострочення сплати кредиту, пені за прострочення сплати відсотків; стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у дольовому порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" по 1 218,00 гривень судових витрат з кожного такими, що не підлягають виконанню з 02.03.2023 року, з розповсюдженням правових наслідків цього на всіх, без виключення, сторін, учасників виконавчого провадження.

В обгрунтування заяви вказано, що внаслідок затвердження плану реструктуризації відповідно до ухвали Господарського суду Житомирської області від 22.09.2020 року в справі №906/311/20 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 відбулася новація зобов?язання у правовідносинах між боржником та кредитором відносно зобов?язань за кредитним договором, заборгованість за якими була стягнута за рішенням суду у справі № 278/1408/15-ц, з видачею виконавчих листів про солідарне стягнення заборгованості. Відповідно до цієї ухвали змінилася сума зобов?язання боржника перед Банком, оскільки за виконавчими листами, підлягала стягненню одна сума, а згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства та затвердженим судом Планом реструктуризації погашенню підлягають вимоги забезпеченого кредитора Банку в розмірі іншої суми, що забезпечує вимоги цього кредитора. Крім того, змінився і порядок виконання зобов?язання - виключно на підставі Плану реструктуризації боргів боржника, затвердженого ухвалою суду. Внаслідок новації став відсутнім солідарний обов?язок поручителів за зобов`язаннями Боржника.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Янчук М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням районного суду стягнуто з трьох осіб у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором. Заявник у порядку господарського судочинства ініціював процедуру власної неплатоспроможності і судом, спочатку вирішено ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, а потім затверджено план реструктуризації його боргів. За таких обставин, відбувається подвійне стягнення за рішеннями господарського та загального суду. Після прийняття рішення про реструктуризацію боргу господарським судом змінилась сума боргового зобов`язання. І саме ця сума є юридично актуальною на сьогоднішній день, а не сума боргу визначена рішенням районного суду, а відповідно виконавчі листи є юридично не актуальними такими, що не підлягають задоволенню.

Після прийняття рішення про реструктуризацію боргу господарським судом змінився спосіб виконання зобов`язання. Так, зазначене боргове зобов`язання виконується в порядку плану реструктуризації боргу, визначеного господарським судом. Виконання рішення районного суду є неактуальним і не законним, оскільки боргового зобов`язання, визначеного рішенням районного суду, на сьогоднішній день, не існує, відповідно наявність активних виконавчих листів створює подвійне стягнення, що свідчить про юридичну не актуальність зазначених виконавчих листів і правову колізію, тому заява підлягає задоволенню.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник АТ "УкрСиббанк" Лаєнко П.П. заперечив проти задоволення заяви, надав відповідні пояснення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 24.12.2007 в розмірі 35714,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28.04.2015 складає 817 816,52 грн, та 13723,32 грн пені за прострочення сплати кредиту, пені за прострочення сплати відсотків; стягнуто з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача по 1218,00 гривень судових витрат з кожного (т. 1 а.с. 192-194).

Постановами державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Коцюруби Я.О. від 09.10.2019 відкрито виконавче провадження № 60276739 з виконання виконавчого листа № 278/1408/15-ц, виданого Житомирським районним судом 17.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсиббанк" 831 539,84 грн; відкрито виконавче провадження № 60276483 з виконання виконавчого листа № 278/1408/15-ц, виданого Житомирським районним судом 17.07.2019, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "Укрсиббанк" 831 539,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.09.2020 року, в справі №906/311/20 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність було відкрито провадження та вирішено ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.03.2023 року, в справі №906/311/20 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність було вирішено задовольнити заяву керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25.01.2023 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції вказав, що не вважає наявними підстави для визнання виконавчого листа про стягнення із заявника боргу таким, який не підлягає виконанню. Щонайменше повідомлені заявником і його представником обставини не створюють підстав для цього. Більше того, заявником не надано і судом не досліджено доказів, які б вказували на подвійне або стягнення боргу у більшому розмірі ніж визначено рішенням реструктуризації. Питання щодо списання частини боргу вирішується, як ухвалено судом, після виконання визначеної суми. Доказів виконання зобов`язання у визначеному обсязі суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду.

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі №755/6665/15-ц зазначив, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що наявність ухвали Господарського суду Житомирської області від 02.03.2023 року у справі №906/311/20 про затвердження плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 не дає підстави вважати, що грошові вимоги кредитора у справі про неплатоспроможність були повністю погашені, з врахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) з дня затвердження плану реструктуризації боргів боржник починає погашення вимог кредиторів згідно з умовами такого плану.

Відповідно до положень частини 1-5 статті 129 Кодексу України з процедур банкрутства не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів боржник зобов`язаний надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів.

Господарський суд у п`ятиденний строк після отримання звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, але не пізніше 10 днів після закінчення строку виконання такого плану, призначає судове засідання для розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів. У цьому судовому засіданні кредитори можуть висловити свої скарги на дії боржника щодо виконання плану реструктуризації боргів.

За результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень: 1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; 2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

У разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

У разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами.

Відповідно до частини першої статті 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Згідно з частиною другою статті 134 КУзПБ фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Відповідно до ухвали господарського суду Житомирської області від 02.03.2023 року у справі №906/311/20 : заяву керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25.01.2023 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника задоволено; затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Роз`яснено, що план реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів. З дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені в плані реструктуризації боргів боржника.

Боржник протягом реструктуризації не має права:

1) здійснювати правочини щодо відчуження або обтяження нерухомого та рухомого майна боржника, включаючи майнові і немайнові об`єкти, цінні папери тощо, вартість яких перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) укладати договори позики, довічного утримання, уступки вимоги, переведення боргу, передачі в довірче управління майна боржника;

3) виступати поручителем за зобов`язаннями інших осіб.

Протягом дії плану реструктуризації боргів боржник повинен повідомляти кредиторів, включених до плану реструктуризації боргів, про істотні зміни у своєму майновому стані, а також про отримання позик і кредитів, у тому числі про придбання товарів у кредит, повідомляти інші сторони перед укладенням таких договорів про введення щодо нього процедури реструктуризації боргів.

Зобов`язано боржника не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів, надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів. До звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника додати докази задоволення вимог кредиторів згідно з таким планом.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази виконання плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , зокрема, звіт про його виконання.

Заявником також не надано суду докази постановлення господарським судом відповідної ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність та ухвалення рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні правові підстави для задоволення такої заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконання рішення районного суду є неактуальним і незаконним, оскільки є ухвала господарського суду про затвердження плану реструктуризації боргів, колегія суддів відхиляє, оскільки ця обставина не віднесена законом до підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про подвійне стягнення боргу за рішеннями господарського та загального суду колегія суддів не бере до уваги, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про погашення заборгованості у справі про неплатоспроможність. Питання ж визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, розглядається судом під час затвердження звіту про виконання плану реструктуризації та закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Як вбачається зі справи №906/311/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є учасниками цього провадження, у зв`язку з чим питання визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих документів в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ "Укрсиббанк" 831539,84 грн, виданих на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц, не було предметом розгляду у справі № 906/311/20 при затвердженні плану реструктуризації боргів боржника, тому посилання скаржника на розповсюдження правових наслідків ухвали господарського суду Житомирської області від 02.03.2023 на всіх, без виключення, сторін, учасників виконавчого провадження у справі 278/1408/15-ц є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 390,391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2023.

Головуючий Судді