Номер провадження: 22-ц/813/4281/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

учасники справи: заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфокс Водоканал», боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року, постановлену Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Громік Д.Д. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про скасування судового наказу та поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу по справі № 521/10931/23 від 12.06.2023 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс`в особі філії «Інфокс Водоканал» про видачу судового наказу стосовно стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфокс Водоканал» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9306,13 грн, що утворилась за період з 01 грудня 2021року по 31 березня 2023 року.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу, вважав, що судовий наказ підлягає скасуванню посилаючись на те, що з даним судовим наказом не згодний, вважає сума заборгованості нарахована безпідставно, оскільки розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 проводився із врахуванням 2 суб`єктів користування послугами водопостачання та водовідведення, один з яких за вказаною адресою АДРЕСА_1 не проживає та перебуває за кордоном.

Крім того, заявник просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, посилаючись на те, що судовий наказ з додатками отримано боржником ОСОБА_1 13 липня 2023 року, тобто з дотримання встановлених вимог, однак через стан свого здоров`я, обумовлений віком, наявності ризиків ведення бойових дій, не зміг завчасно отримати правову допомогу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 12 червня 2023 року - повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі заявник вважає, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення встановленого законом процесуального строку, вважав посилання заявника лише на факт введення воєнного стану в країні недостатнім для визначення причин його пропуску поважними, не роз`яснив заявнику його процесуальні права та обов`язки щодо наведення конкретних обставин у зв`язку з веденням воєнного стану на території України, які стали перешкодою для звернення до суду з відповідною заявою в межах встановленого законом процесуального строку, і наслідків не вчинення наведеної процесуальної дії; проявивши надмірний формалізм, суд не з`ясував та не встановив дійсних причин недотримання ним процесуального строку, зробив передчасний висновок про відсутність підстав для поновлення строку для подання ним заяви про скасування судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 12 червня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу, будь-яких доказів поважності строку суду не надав.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місце знаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи 12 червня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс`в особі філії «Інфокс Водоканал» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфокс Водоканал» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9306,13 грн та судового збору в сумі 268,40 грн.

Статтею 169 ЦПК України встановлено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст),що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету-рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі-боржнику на адресу, зазначену в документах,передбачених частиною шостою статті 165цього Кодексу, а боржнику-юридичній особі чи фізичній особі підприємцю -за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Згідно супровідного листа від 13 червня 2023 року Малиновським районним судом м. Одеси направлено ОСОБА_1 копію судового наказу та копію заяви з додатками. (а.с.17), який отримано боржником 13 липня 2023 року.

Отже, 15-ти денний строк для подання заяви про скасування судового наказу від 12 червня 2023 року закінчився 28 липня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються зокрема клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу та одночасно просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, посилаючись на те, що судовий наказ з додатками отримано боржником ОСОБА_1 13 липня 2023 року, тобто з дотримання встановлених вимог, однак через стан свого здоров`я, обумовлений віком, наявності ризиків ведення бойових дій, не зміг завчасно отримати правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Згідно частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ураховуючи доводи, наведені боржником у клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу, та враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання та відмову у його задоволені.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Скаржник, як на підставу для поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, посилається на те, що внаслідок запровадження воєнного стану, у нього виникли труднощі при захисті своїх прав.

Зазначаючи про введення в Україні воєнного стану та неможливість подання заяви у визначені законом строки, боржник доказів у підтвердження таких обставин в заяві не наводить та не надає в апеляційній скарзі.

Сам лише факт запровадження воєнного стану на всій території України не може бути безумовною підставою для поновлення процесуального строку, без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення саме ним відповідної процесуальної дії у визначений законом строк в період воєнного стану.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії.

Отже, під час визначення поважності причин пропуску процесуального строку, суд враховує місцезнаходження суду, поточний хід бойових дій, наявність у конкретної особи фактичної можливості звернутися до суду із дотриманням процесуального строку.

Апеляційний суд, крім іншого бере до уваги, що з моменту отримання копії судового наказу пройшло більше ніж шість місяців, а боржник, в свою чергу, не вчиняв активних дій для своєчасного звернення до суду із заявою про скасування судового наказу. Посилаючись на запровадження воєнного стану та труднощі при захисті його прав, боржником не надано жодних доказів, що сприяли б поновленню строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали ОСОБА_1 скористатись правом на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу скаржником не надано.

Отже, вчинивши правильну процесуальну дію та повернувши заявнику його заяву про скасування судового наказу як наслідок відмови у задоволенні його клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд дотримався вимог процесуального закону, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків не спростовують.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 28 травня 2024 року.

Судді: М.В Назарова

В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко