Справа № 127/3370/24
Провадження № 2/127/414/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю, побутово виробниче підприємство «Побут-Сервіс К» про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат, -

встановив:

ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю, побутово виробниче підприємство «Побут-Сервіс К» про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. Позов мотивовано тим, що 27.09.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовою якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти (кредит), в іноземній валюті, в сумі: 199 300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту, у розмірі: 11,9 % річних. У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , разом із вищезазначеним Кредитним договором: «27» вересня 2007 р., між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 145404, який згідно умов Договору поруки, зобов`язався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. «27» вересня 2007 р., між ТОВ побутово-виробничим підприємством «Побут-Сервіс-К» та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 145403, яке згідно умов Договору поруки, зобов`язалося відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У зв`язку з невиконанням Відповідачами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ) умов Договору про надання споживчого кредитування №0, щодо сплати заборгованості, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до: Ленінського районного суду м. Вінниці щодо примусового стягнення заборгованості: «07» лютого 2011 р. Ленінським районним судом м. Вінниці була розглянута справа № 2-689/11 та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю побутово-акціонерного товариства «Побут-Сервіс-К» та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 27.09.2007 р. в сумі 946 661,57 грн. «12» грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов яких та у відповідності до глави 73 (ст. 1077-1086) Цивільного кодексу України. Т0В «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту №0, Договором поруки №445403, Договором поруки №145404. «27» листопада 2012 р. Вінницьким міським судом Вінницької області була розглянута справа № 232/106/2012 та постановлена Ухвала про заміну стягувана з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей- Колект». Нарахування 3 % річних, інфляційних витрат є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. У зв`язку з вищезазначеним, загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат, понесених ГОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», у наслідок прострочення Відповідачами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ) сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 та Договором поруки №145404, Договором поруки №145403, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від «07» лютого 2011 р. (справа № 2-689/11): згідно з Розрахунком суми 3 % річних, за період з «01» травня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3 % річних, становить: 136 863,93 грн. Згідно з Розрахунком суми інфляційних втрат, за період з «01» травня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат, становить: 446 519,87 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат) Відповідачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ) перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить: 583 383,80. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ побутово виробничого підприємства «ПОБУТ- СЕРВІС-К» на користь: ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» суму 3 % річних, в розмірі: 136 863,93 грн.; суму нарахованих інфляційних втрат, в розмірі: 446 519,87 грн.; суму сплаченого судового збору, в розмірі: 8 750,76 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

27.06.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Представник ТОВ ПВП «Побут сервіс» директор Курочкіна В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.09.2007року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. За умовами якого, банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 199300,00доларів США в еквіваленті 1006465,00 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору на строк не пізніше 26.09.2022року, для особистих потреб, а саме на придбання нерухомості, зі сплатою 11,90% річних за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів з дати видачі кредиту (п.п. 1.1.-1.2.1., 1.3.1., 1.4.).

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , разом із вищезазначеним Кредитним договором: «27» вересня 2007 р., між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 145404, який згідно умов Договору поруки, зобов`язався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

«27» вересня 2007 р., між ТОВ побутово-виробничим підприємством «Побут-Сервіс-К» та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 145403, яке згідно умов Договору поруки, зобов`язалося відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

В п. 3.1., 3.2. Договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням усіх зобов`язань позичальника по вищезгаданому кредитному договору, а за несплату суми поруки в термін, зазначений в.2.2. даного договору через 10 днів з моменту невиконання своїх зобов`язань позичальником за кредитним договором, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактичної суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

В ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

До позовної заяви не додано належним чином засвідченої копії рішення суду від 07.02.2011 року про солідарне стягнення з відповідачів кредитної заборгованості. До позовної заяви приєднано роздруковану копію вказаного рішення суду, де замість відповідачів вказано Особа_1 та Особа_2., зі змісту якого вбачається, що стягнуто солідарно з ОСОБА1, Товариства з обмеженою відповідальністю побутово-акціонерного товариства «Побут-Сервіс-К» та ОСОБА 2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 27.09.2007 р. в сумі 946 661,57 грн.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов яких та у відповідності до глави 73 (ст. 1077-1086) Цивільного кодексу України. Т0В «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту №0, Договором поруки №445403, Договором поруки №145404.

27 листопада 2012 р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено стягувача по справі № 2-689/11 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей- Колект», дана ухвала яка долучена до матеріалів позовної заяви належним чином не засвідчена та замість відповідачів вказано Особа_1.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З ухвали суду від 27.11.2012 року вбачається, що 12 грудня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги №1, відповідно до якого останнє набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «УкрСиббанк», а сааме ОСОБА_1, ТОВ ПВП «Побут-Сернвіс-К».

Разом з тим, відповідний договір відступлення права вимоги позивачем не надано, тому умови та зміст цих договорів судом не встановлено.

Позивач посилається на те, що загальна сума 3%річних,інфляційних втрат, понесених ТОВ «Кей-Колект», внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.09.2007 року, за Договорами поруки №145404 від 27.09.2007р., № 145403 від 27.09.2007, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2011року по цивільній справі № 2-689/11, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (включно) становить 583383,80 грн., з яких: 3% річних 136863,93 грн., інфляційні втрати 446519,87 грн.

При цьому позивач зазначає, що нарахування 3% річних, інфляційних втрат є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного боргу.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим порушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, вираженої в гривні, кредитор позбавляється можливості коригувати суму заборгованості відповідно до коливань курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют, але не позбавляється права на відшкодування втрат у відповідності до ст.625 ЦК України, що є належним і допустимим способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 84 ч.10 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12,13,77-81 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст. 263 ЦПК України).

Позивачем не надано доказів існування основної суми кредитної заборгованості відповідачів на даний час, за несплату якої були нараховані 3% річних та інфляційні втрати, оскільки як стверджує ОСОБА_1 в судовому засіданні про що не заперечував представник позивача, нею було сплачено заборгованість та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В. від 18.02.2014 року по виконавчому провадженні № 28069782 виконавче провадження з примусового виконання постанови №2-689-2011 виданого 29.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу в сумі 946 661,57грн.з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» закінчене у зв`язку з відсутністю заборгованості по сплаті боргу.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовому висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18), надано визначення поняттю «натуральне зобов`язання». Так, натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625ЦК України свідчить, що:

- натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;

- конструкція статті 625ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

- кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Такої ж позиції Верховний Суд притримується у постановах №569/12918/16-ц від 02.09.2020 року, №442/398/15-ц від 18.03.2020 року, №390/880/16-ц від 11.12.2019 року.

При цьому основними ознаками натурального зобов`язання є: - відмова кредитору у судовому захисті в разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником; - неможливість боржника вимагати повернення виконаного.

Отже, одним з випадків виникнення натурального зобов`язання є такий випадок, коли рішення суду про стягнення заборгованості існує, але кредитор пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто сама вимога кредитора захищена у судовому порядку, але він не може вимагати його примусового виконання.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідачів на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2017року по 23.02.2022року на суму боргу 946 661,57 грн., яка стягнута рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2011року, ТОВ «Кей-Колект» вказувало, що відповідачі вказане судове рішення не виконали та борг не повернули.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В. від 18.02.2014 року по виконавчому провадженні № 28069782 виконавче провадження з примусового виконання постанови №2-689-2011 виданого 29.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу в сумі 946 661,57грн.з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» закінчене у зв`язку з відсутністю заборгованості по сплаті боргу.

З того часу ТОВ «Кей-Колект» не вживало заходів щодо пред`явлення рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2011року до виконання та стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним рішенням, а ж до 02.04.2024року, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було відкрито виконавче провадження на підставі дубліката виконавчого листа № 2-689/11, де боржником вказано ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В. від 18.02.2014 року по виконавчому провадженні № 28069782 виконавче провадження з примусового виконання постанови №2-689-2011 виданого 29.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу в сумі 946 661,57грн.з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» закінчене у зв`язку з відсутністю заборгованості по сплаті боргу, тому вимоги кредитора ТОВ «Кей-Колект» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2017р. по 23.02.2022р., які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку. У даному випадку між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого положення статті 625ЦК України застосовуватись не можуть.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, за вказаний період, в порядку ч.2 ст.625ЦК України є безпідставними, оскільки вони нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні.

Крім того, 17.04.2024 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 укладено договір № 17/04/24/734978 про припинення зобов`язання переданням відступного.

Згідно умов якого сторони ТОВ «Кей Колект» та ОСОБА_1 , за цим Договором дійшли згоди про припинення зобов`язань Боржника, які виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2007 р. із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі Боржником Кредитору суми відступного не пізніше 30.03.2025 року.

Враховуючи викладене та те, що між сторонами укладено договір яким припиняється будь яке виконання за кредитним договором № 0 від 27.09.2007 р., суд приходить до висновку, що даний позов є безпідставним, а тому в задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю, побутово виробниче підприємство «Побут-Сервіс К» про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.09.2024року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», м. Київ, вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1, .

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю, побутово виробниче підприємство «Побут-Сервіс К», м. Вінниця, вул. Козицького, 38, .

Суддя: