Справа № 199/7447/24
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ліфлянчика С.І. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

24.10.2024 р. представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ліфлянчик С.І. подано до суду заяву про забезпечення зазначеного позову, а саме:

1. Заборонити органам та суб?єктам, які здійснюють повноваження органів приватизації, створеними місцевою державною адміністрацією, органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, приймати рішення про передачу будинку АДРЕСА_1 ) на підставі якого видається свідоцтво про право власності;

2. Заборонити ОСОБА_2 та органам, та суб?єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб`єктам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення щодо №42 за адресою:

АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з оформлення та державної реєстрації майнових прав, вчинення відчуження та інших реєстраційних дій щодо будинку АДРЕСА_1 .

Представник позивача вважає, що предметом позову, є визнання протиправним та скасування рішення по зняттю з реєстрації місця проживання позивача, ефективний захист прав позивача обумовлюється тим, щоб нерухоме майно до завершення розгляду справи не змінило власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовних вимог встановлюється, що предметом позову у справі є визнання протиправним та скасування рішення по зняттю з реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок не є приватизованим, але позивачу стало відомо що відповідач-2 почав процедуру приватизації будинку для оформлення права власності на вказаний будинок.

В той же час, КЦС у складі ВС у постановах від 06.05.2020 року N 700/720/17 та від 12.01.2022 року у справі N 942/915/21 звернув увагу на те, що позовна вимога про недійсність правочину полягає у констатації цього факту. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому його виконання не можливо ускладнити чи унеможливити.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За таких обставин, встановивши, що обраний представником позивача захід забезпечення позову у заборони вчиняти дії не є співмірним і не забезпечує гарантії виконання можливого рішення про задоволення позову, суд вважає заяву представника позивача про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ліфлянчика С.І. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя О.О. Богун

28.10.2024