Єдиний унікальний номер справи 183/2907/23
Провадження № 2/183/362/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Аніськової А. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Каракая В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 16 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DNК0А0, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит в іноземній валюті у розмірі 5 607,13 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15 вересня 2011 року.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору і надав ОСОБА_3 кредит у зазначеному вище розмірі, однак відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 22 лютого 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 43 901,45 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4 840,15 дол. США, заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 1 134,79 дол. США, заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 882,63 дол. США та заборгованості за пенею у розмірі 37 043,88 дол. США.

Разом з тим, посилаючись на власне право кредитора вимагання від боржника будь-якої частини суми заборгованості, позивач заявляє суму заборгованості до стягнення в загальному розмірі 7 238,03 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4 840,15 дол. США, заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 1 134,79 дол. США, заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 882,63 дол. США та заборгованості за пенею у розмірі 380,46 дол. США, яка виникла за період з 21 червня 2009 року по 21 грудня 2009 року, саме таку суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

10 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 звернулась на адресу суду із відзивом на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання просить залишити без задоволення позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності та відсутність поважності причин для такого пропуску. Зазначила, що дійсно 16 вересня 2008 року між нею та позивачем було укладено кредитно-заставний договір, на підставі якого вона отримала кошти у розмірі 5 283,02 дол. США для придбання автомобіля ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , терміном до 15 вересня 2011 року. Такий автомобіль був предметом застави. Пояснила, що за умовами кредитного договору внаслідок неналежного виконання позичальником його умов, у кредитора та заставодержателя передбачено право звернення стягнення на предмет застави, чого банком зроблено не було з невідомих їй причин, а тому остання вважає, що строк позовної давності у позивача становить до 15 вересня 2014 року, а тому позивач пропустив строк позовної давності (а.с. 69-72). Крім того, відповідач ОСОБА_3 неодноразово особисто та через свого представника зверталась на адресу суду із заявами про застосування наслідків спливу строків позовної давності, додатково зазначаючи, що за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2012 року, ухваленим у справі № 2-4662/11, з неї на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягувалась кредитна заборгованість в розмірі 9 993,63 грн. (а.с. 68, 95-96, 109-110).

31 серпня 2023 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" через свого представника звернулось на адресу суду із відповіддю на відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якої заперечував проти пояснень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позов просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що на його думку відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків за укладеним договором, посилаючись на те, що умови такого договору відповідачем було визнано, крім того, договір діє до повного його виконання, а тому останній наразі зберігає свою чинність та відповідач частково його умови виконувала, про що свідчить відповідна виписка з рахунку ОСОБА_3 , а також розрахунок заборгованості, у зв`язку із чим останній вважає строки позовної давності не пропущеними (а.с. 81-82).

Ухвалою судді від 13 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 26).

27 березня 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с. 28-29, 30-49).

05 квітня 2023 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача (а.с. 52).

Ухвалою судді від 06 квітня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було установлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 53).

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті (а.с. 59).

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року постановлено про повернення заявникові без розгляду клопотання представника АТ КБ "ПриватБанк" адвоката Стребіж М. О. про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції (а.с. 93).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Каракай В. М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та заяві про застосування строку позовної давності.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого.

Закрите акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", передало 16 вересня 2008 року у власність ОСОБА_2 5 448,64 доларів США, на умовах укладеного ними кредитно-заставного договору № DNК0А0, долученого до справи у засвідченій представником позивача копії.

За умовами цього договору, обов`язковими для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, ОСОБА_4 отримала кредит в особистих цілях в загальному розмірі 5 448,64 доларів США, з яких: 5 283,02 долара США для придбання автомобіля; 7,13 долара США для сплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі та 158,49 долара США для оплати винагороди за надання фінансового інструменту, з поверненням кредиту частинами у встановлені погодженим графіком строки, з кінцевим терміном повернення по 15 вересня 2011 року, під проценти за користування коштами в розмірі 16,92 % річних. При цьому за п. 14.1 договору останній діє до повного виконання сторонами його умов. У свою чергу, виконання позичальником своїх зобов`язань за договором забезпечено в п. 16.7 договору заставою транспортного засобу, а саме автомобіля марки ВАЗ 21099, 2003 року випуску, д/н НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 (а.с. 32-37).

Відповідач згідно ст. 525 ЦК України не вправі односторонньо відмовитися від взятого на себе зобов`язався повертати кредит частинами в період з 21 по 25 число кожного місяця та сплачувати проценти, та інші платежі, дотримуючись умов про розміри, строки і валюту виконання, що має виконувати згідно з ст. 526 цього Кодексу.

Суд виходить з дійсності такого договору відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки в межах судового розгляду іншого не доведено.

Строки виконання зобов`язання відповідачем за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 13.2 договору пенею в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, у п. 15.9, 16.1 винагородою за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,60 % від суми виданого кредиту щомісяця.

Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість за кредитним договором № DNК0А0 від 16 вересня 2008 року у розмірі 7 238,03 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4 840,15 дол. США, заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 1 134,79 дол. США, заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 882,63 дол. США та заборгованості за пенею у розмірі 380,46 дол. США, яка виникла за період з 21 червня 2009 року по 21 грудня 2009 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 подана заява про застосування позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності закінчився 15 вересня 2014 року.

Так, умовами п. 16.1.4, 16.1.5 Кредитного договору чітко визначені дата видачі кредиту не пізніше 16 вересня 2008 року та дата погашення 15 вересня 2011 року. Погашення кредиту відбувається щомісячними платежами у сумі 227,37 доларів США. Умовами п. 4.7, 5.2.2, 5.2.4 Кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити погашення кредиту та відсотків не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, у строки, передбачені п. 11.2.6 та 16.1.5 Кредитного договору. П. 14.1 договору передбачає, що договір діє до повного виконання зобов`язань. При цьому, позивачем наданий суду кредитний договір не в повному обсязі, у зв`язку з чим, установити положення п. 11.2.6 договору не виявилося можливим (а.с. 10-14, 32-37).

Відповідно до п. 13.11 Кредитного договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, та процентів за користування кредитом, неустойки, становить 5 (п`ять) років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за цим Кредитним договором сплив 15 вересня 2016 року.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 здійснено висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

За ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, у цій справі, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів з 21 до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Позивач звернувся до суду з позовом 06 березня 2023 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу та за межами строку, встановленого договором, як кінцевий термін повернення кредиту. Отже, суд приходить висновку про сплив позовної давності за вимогами позивача до відповідача про стягнення боргу.

При цьому, суд зазначає, що не може свідчити про переривання строку позовної давності нібито погашення відповідачем заборгованості за договором, здійснене у період з 20 травня 2021 року до 10 лютого 2022 року, оскільки воно вчинено після спливу строку позовної давності за договором.

Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок сторін, що їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д;

- відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 23 жовтня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна