Провадження № 2/521/5101/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштамита просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки, за період: липень 2021 - травень 2024, у розмірі 28 314,95 гривень, та 3 % річних за користування грошовими коштами, за період з 26.06.2021 року по 26.06.2024 року, у розмірі 6 317,78 гривень, що всього становить 34 632,73 гривень, а також судові витрати у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено 01.04.2014 року договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 3400 доларів США, яку останній зобов`язався повернути у строк до 07.04.2014 року. Окрім того, позивач вказав, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2015 року у справі №521/4041/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суму боргу за договором позики у загальному розмірі у розмірі 70 100 (сімдесят тисяч сто) гривень 68 коп., яка складається із: 52 151 (п`ятдесят дві тисячі сто п`ятдесят одна) гривня - сума основного боргу; 1 474 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири) гривні 52 коп. - 3% річних від простроченої суми; 16 475 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 16 коп. - індекс інфляції, та судові витрати у розмірі 701 (сімсот одна) гривня. Другим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 47763391 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 28 лютого 2017 року виконавче провадження № 47763391 було завершене згідно постанови державного виконавця, прийнятої на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, у розмірі та порядку встановленим рішенням суду, просив стягнути згідно ст. 625 ЦК України інфляційні збитки та 3 % річних за останні 3-и роки, які передували подачі позову. Також позивач надає суду розрахунок інфляційних збитків та 3 % річних, згідно якого інфляційні збитки за період з 01.07.2021 року по 31.05.2024 року складають 28 314,95 гривень, а 3 % річних за період з 26.06.2021 року по 26.06.2024 року за користування грошовими коштами складає 6 317,78 грн.. Загальна заборгованість з суми інфляційних збитків та 3% за користування грошовими коштами становить 34 632,73 гривень.

Ухвалою суду від 09.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

05 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає. Зазначає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/4041/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу прийнято 12 травня 2015 року. Таким чином, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси на підставі вказаного судового рішення, до примусового виконання складає один рік. З огляду на те, що станом до теперішнього часу вказаний виконавчий лист не пред`явлено до виконання, а строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого документу сплив, зобов?язання є таким, що неможливо виконати з вини позивача. Також, відповідач звертає увагу на внесення змін до законодавства щодо застосування статті 625 ЦК України, зокрема Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Так, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

09 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він просив позов задовольнити в повному обсязі, зокрема зазначає, що положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України не можуть бути застосовані до спірних відносин, оскільки прострочення зобов?язання відповідачем мало місце значно раніше введення в дію вказаної норми, а підстава позову пов?язана із невиконанням рішення суду про стягнення заборгованості, адже строк дії позикового зобов?язання закінчився до ухвалення судового рішення у справі № 521/4041/15-ц.

17 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та вказав, що відповідач вважає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів та обґрунтування позовних вимог, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву та не спростовано позивачем унаслідок подання відповіді на відзив.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2015 року у справі №521/4041/15-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суму боргу у загальному розмірі у розмірі 70 100 (сімдесят тисяч сто) гривень 68 коп., яка складається із: 52 151 (п`ятдесят дві тисячі сто п`ятдесят одна) гривня - сума основного боргу; 1 474 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири) гривні 52 коп. - 3% річних від простроченої суми; 16 475 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 16 коп. - індекс інфляції, та судові витрати у розмірі 701 (сімсот одна) гривня. (а.с.8-10)

Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, та набрало законної сили 25.05.2015 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі виконавчого листа № 521/4041/15-ц, виданого 26.05.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення суду від 12.05.2015 року, Другим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 47763391. (а.с.11-12)

Відповідно до відповіді Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.06.2024 року за № 117789, вимоги виконавчого документа (рішення суду) боржником не виконано, борг не було стягнуто, та 28.02.2017 року виконавче провадження № 47763391 було завершене згідно до постанови державного виконавця, прийнятої на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення). (а.с.20-21)

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15.05.2024р. у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.(а.с.16-19)

Частиною 1 ст.612ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги статті 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц дійшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішенняпро стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Згідно зі ст.625ЦК України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Отже, у розумінні наведених приписів кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку суми інфляційних нарахувань та 3% річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведених норм, є сума основного боргу, не обтяжена іншими нарахуваннями.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі № 914/712/16.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки за період з 01.07.2021 року по 31.05.2024 року складають 28 314,95 гривень, а 3 % річних за період з 26.06.2021 року по 26.06.2024 року за користування грошовими коштами складає 6 317,78 грн.. Загальна заборгованість з суми інфляційних збитків та 3% за користування грошовими коштами становить 34 632,73 гривень.

Проте відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вказане положення внесено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022 року та набрало чинності 17.03.2022 року.

Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому приймаючи зміни до вказаного Указу Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року по день ухвалення рішення суду в цій справі, на території України введено воєнний стан.

Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення нарахувань у відповідності до положень ст.625 ЦК України, за період, у який на території України введено воєнний стан, приймаючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками та інфляційних втратах (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України) з 24.02.2022 року, відсутні.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що сума 3% річних та інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача, слід обраховувати за період з 01.07.2021 року до 23.02.2022 року.

Згідно розрахунку проведеного судом, сума 3% річних становить 1366 грн 00 коп. (70100,68 (сума заборгованості) х 3 % х 238 (кількість днів прострочення) : 365 : 100).

Щодо обрахунку інфляційного збільшення суд зазначає таке.

Відповідно до роз`яснень ПВГСУ від17.12.2013року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 за № 62-97р.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІВС = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де 1-ІІ - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 2-ІІ - індекс інфляції за другий місяць прострочення, Z-ІІ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

У разі, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених у різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються.

При застосуванні індексу інфляції слід умовно рахувати, що у разі якщо сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Сума інфляційних втрат за вказаний період становить 4530 грн. 50 коп. (липень 2021 індекс інфляції 100,1; серпень 2021 індекс інфляції 99,8; вересень 2021 індекс інфляції 101,2; жовтень 2021 індекс інфляції 100,9; листопад 2021 індекс інфляції 100,8; грудень 2021 індекс інфляції 100,6; січень 2022 індекс інфляції 101,3; лютий 2022 індекс інфляції 101,6) : 100 = 1.06462820). Інфляційне збільшення: 70 100,68 х 1.06462820 - 70 100,68 = 4530,50.

Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається якна підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, підлягають стягненню з відповідача лише 3 % річних в розмірі 1366 грн 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4530 грн 50 коп. за період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року, а всього стягнути 5896 грн 50 коп., а в іншій частині вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 гривень, що підтверджується квитанцією №1060-5211-6343-1520 від 26.06.2024 року.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог.

При розподілісудових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 34 632 грн 73 коп., а задоволено на суму 5896 грн 50 коп., за таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 164 грн 97 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 263 - 265, 268, 272, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) 3% річних у розмірі 1 366 (одна тисяча триста шістдесят шість) гривні 00 копійок та інфляційні втрати у розмірі 4 530 (чотири тисячі п?ятсот тридцять) гривні 50 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті судового збору у сумі 164 (сто шістдесят чотири) гривень 97 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН