Справа № 700/599/24
Провадження № 2/700/315/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка справу №700/599/24 провадження №2/700/315/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А H О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.10.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №_CARD. 13.10.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №13/10/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31818 грн. 25 коп., з яких: 22000 г.рн 00 коп. - загальна сума боргу по тілу кредиту; 9818 грн. 25 коп. - загальна сума боргу по відсотках. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 13.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №_CARD в сумі 31818 грн. 25 коп.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання. Тому позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31818 грн.25 коп. та понесені судові витрати.

01.10.2024 року відповідач звернулася із відзивом на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Вимоги мотивовані тим, що на підтвердження своїх вимог позивач надав до суду кредитні договори, договори факторингу, розрахунок заборгованості. Згідно з п. 1.2 договору факторингу право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними акту прийому передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2. В матеріалах справи відсутній реєстр прав грошових вимог та акт прийому - передачі. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є належним та допустимим доказом переходу права вимоги до позивача оскільки не є реєстром, підписаним обома сторонами договору, а фактично є набраним позивачем текстом, підписаним одноособово представником позивача, який подав позов до суду. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок грошових коштів за кредитними договорами. При цьому, договори про надання фінансового кредиту у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорти споживчих кредитів не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитних договорів, мали бути перераховані кредитні кошти. Відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Вважає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первинних кредиторів первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вищевказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов` язком, передбаченим статтями 12, 13, 81 ЦПК України.

30.10.2024 року представник позивача звернувся до суду із письмовими поясненнями в яких просив відзив залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Щодо переходу права вимоги зазначив, що в силу ст.ст. 512, 514, 515 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в

зобов` язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги

не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід

права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок

укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); (б)

дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Укладаючи вищезазначені договори факторингу сторони обумовили,

що будь-яка інформація, що стосується вказаних договорів є суворо

конфіденційною. Договори укладені між первісними

кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними

кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними

не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності

правочину. Тобто, не надання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договорів

факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволені позовних

вимог в повному обсязі. Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. При цьому закон не містить конкретного переліку таких доказів. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунків заборгованості зазначив, що відповідно до умов кредитного договору та договору позики, кошти надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитних договорів стороною захисту не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично сторона захисту не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Однак, суд при розгляді справі оцінює сукупно як матеріали справи надані сторонами, так і процесуальну поведінку сторін.

Ухвалою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без їх участі та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 22.10.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № на суму 30631 грн. 38 коп., датою остаточного повернення кредиту визначено 22.03.2022.

13.10.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №13/10/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.1. Договору факторингу AT «ОТП Банк» (Первісний Кредитор) передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить AT «ОТП Банк», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП Банк» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості.

Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість AT «ОТП Банк») вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами.

Згідно з п. 6.2.3. Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31818 грн. 25 коп., з яких: 22000 грн. 00 коп. - загальна сума боргу по тілу кредиту; 9818 грн. 25 коп. - загальна сума боргу по відсотках.

На виконання умов договорів на адресу відповідача від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості Фактору.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо недоведеності позивачем позовних вимог у зв`язку з відсутністю доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача та відсутністю доказів переходу права вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні

може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав

іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не

може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного

кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих

прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від

зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за

винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст.515 ЦК

України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися

законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); (б) дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Укладаючи вищезазначені договори факторингу сторони обумовили, що будь-яка інформація, що стосується вказаних договорів є суворо конфіденційною. З огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. Відповідно до ст.21 Закону України «Про інформацію, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Відповідно до частини 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Крім того, договори укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Враховуючи, що відповідач не оспорив, не надав суду належних, допустимих і

достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого

припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, відповідні договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорена, а

тому вони підлягають до виконання.

Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення

права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати

грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який

передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити

факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду

від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною

кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю,

змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Окрім цього, слід зауважити, що Верховним Судом в постанові від 28.10.2020

року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за

зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо

відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що

засвідчують права, які передаються.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про

отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитних договорів стороною

захисту не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує

факт отримання грошових коштів.

Тобто, фактично сторона відповідача не заперечує факт, але намагається показати, що

позивач не довів його належним чином.

Велика Палата ВС у свої практиці неодноразово підкреслювала, що принцип

змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей

принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою

обставину, про яку стверджує сторона.

Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої

переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з

урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів, правові підстави для нарахування відсотків, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором №_CARD в сумі 31818 грн.25 коп.

Вище наведені обставини достовірно встановлені судом та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 3028 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 142, 259, 268, 279, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.204, 512, 216, 627, 1048, 1055, 1077 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №_CARD в сумі 31818 грн.25 коп. (тридцять одну тисячу вісімсот вісімнадцять гривень двадцять п`ять копійок) та 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) - у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: вул.Симона Петлюри, 30 м.Київ 01032, реквізити ІВАN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».

Представник позивача- Грибанов Денис В`ячеславович, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ