Справа № 172/2436/23
Провадження № 2/172/724/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача-3 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» про переведення прав та обов`язків покупця, про визнання права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов позов ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця, про визнання права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння Представник позивача ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.12.2007 року ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_7 уклали договір оренди земельної ділянки площею 5,173 га, яка знаходиться на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області. Договір був зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 13.05.2008 року за № 10. У подальшому ці ж сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 14.11.2021 року, яка була зареєстрована відділом Держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2011 року за № 00809. Надалі земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :02:009:0116. Після смерті ОСОБА_7 земельна ділянка була успадкована ОСОБА_5 . Під час перебування земельної ділянки у власності ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_5 у Державному земельному кадастрі містився блок «Відомості про оренду, суборенду», в якому було вказано інформацію про перебування земельної ділянки у ФГ «Агрофірма «Віктор», строк дії речового права 24.12.2026. таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0116 перебуває в оренді у ФГ «Агрофірма «Віктор» до 24.12.2026 року.

У жовтні 2023 року ФГ «Агрофірма «Віктор» випадково дізналося, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку. З інформаційної довідки фермерському господарству стало відомо, що приватний нотаріус Повєткіна Н.М. посвідчила договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 391. ОСОБА_5 не повідомляв ФГ «Агрофірма «Віктор» про намір продати земельну ділянку, що перебуває в оренді фермерського господарства, також ОСОБА_5 не реєстрував намір щодо продажу його земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як це передбачено абз. 1 ч. 3 ст. 130-1 ЗК України. Приватний нотаріус Повєткіна Н.М. не повідомляла ФГ «Агрофірма «Віктор» про намір продажу спірної земельної ділянки як це передбачено абз. 2 ч. 3 ст. 130-1 ЗК України. ФГ «Агрофірма «Віктор» вважає, що нотаріус під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69354344 від 19.09.2023 року порушив законодавство України і не перевірив Державний земельний кадастр відносно відчужуваної земельної ділянки, не встановив наявність суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, не здійснила реєстрацію наміру щодо продажу земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не здійснив повідомлення про намір продажу суб`єктів переважного права. Вказані порушення спричинили продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення з порушенням переважного права її купівлі ФГ «Агрофірма «Віктор». Через проведення вказаної державної реєстрації нові дані з Державного реєстру речових прав були передані до Державного земельного кадастру для оновлення даних про власника, тобто до Державного кадастрового реєстру були передані дані про нового власника без зазначення інформації про оренду. Державний реєстр речових прав почав діяти з 2013 року, а ось договір оренди спірної земельної ділянки був укладений з ФГ «Агрофірма «Віктор» ще у грудні 2007 року, тобто до початку функціонування Державного реєстру речових прав, тому у цьому реєстрі не запису про оренду, право оренди земельної ділянки за ФГ «Агрофірма «Віктор» було зареєстровано в Державному реєстрі земель як це було передбачено чинним законодавством. Однак вказані обставини не припиняють право оренди спірної земельної ділянки ФГ «Агрофірма «Віктор» як і зміна власника земельної ділянки.

Між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_3 було укладено договір про передачу переважного права купівлі земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116. Цей договір був вчинений оскільки ФГ «Агрофірма «Віктор» не може набувати право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення по 31.12.2023 року. Така передача права передбачена ч. 4 ст. 130-1 ЗК України, тому позивачем у цій справі виступає ОСОБА_3 .

Таким чином, продаж спірної земельної ділянки було здійснено з порушенням переважного права її купівлі, тому необхідно перевести з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0116, укладений 19.09.2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Повєткіною Н.М. та зареєстрований у реєстрі за № 391.

У подальшому ОСОБА_4 продає спірну земельну ділянку ОСОБА_6 . Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. 12.12.2023 року та зареєстрований в реєстрі за № 3449. Представник позивача звертає увагу на те, що земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_4 менше трьох місяців; 13.10.2023 року ОСОБА_4 отримала адвокатський запит про претензію ФГ «Агрофірма «Віктор» стосовно продажу спірної земельної ділянки з порушенням переважного права її купівлі та про підготовку позову до суду і через два місяці після отримання цього запиту ОСОБА_4 продає спірну ділянку; з високою вірогідністю можна стверджувати, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 знайомі, так як прописані у будинках, які знаходиться поруч і вчинили договір купівлі-продажу на шкоду ФГ «Агрофірма «Віктор», оскільки ОСОБА_4 намагається уникнути відчуження спірної ділянки на користь суб`єкта переважного права. При порушенні переважного права купівлі спірної ділянки, відповідно до вимог ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України законом передбачений такий механізм захисту як переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-продажу, тому подальше відчуження будь-якою особою, окрім суб`єкта переважного права чи особи, якій передано таке право, спірної земельної ділянки є незаконним.

Просить суд перевести з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116 площею 5,173 га, який був укладений 19.09.2023 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Повєткіною Н.М. за реєстровим № 391; визнати за ОСОБА_3 право власності на вищевказану земельну ділянку, витребувати земельну ділянку у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 .

Ухвалою від 27.12.2023 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

23.01.2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 , який ухвалою від 24.01.2024 року прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_3 . В обґрунтування зустрічних позовних вимог представник позивача ОСОБА_9 вказує, що договір про передачу переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 17.10.2023 року є недійсним, оскільки цей договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, так як ФГ «Агрофірма «Віктор» не мало переважного права купівлі земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116, а отже ОСОБА_3 не міг його набути за вказаним договором. З оскаржуваного договору від 17.10.2023 року не можливо встановити, на підставі чого ФГ «Агрофірма «Віктор» вважає виникнення у нього переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0116 посилання на договір оренди землі та додаткову угоду не містить достатніх реквізитів для повної ідентифікації відповідних правочинів: сторони договору оренди землі та додаткової угоди не вказані, реквізити договору, до якого укладена додаткова угода, не зазначені. Проте, представник зазначає, що 10.12.2007 року між ОСОБА_7 та ФГ «Агрофірма «Віктор» укладено договір оренди землі, предметом якого була земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0116. 14.11.2011 року між цими ж сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 10.12.2007 року. Станом на 10.12.2007 року земельне законодавство не містило обов`язку орендодавця щодо продажу земельної ділянки орендарям, а також похідних від цього обов`язків. Лише з 01.07.2021 року орендарів земельних ділянок законодавець наділив переважним правом купівлі земельної ділянки, яку вони орендують. Крім цього, договір від 10.12.2007 року був укладений на 10 років і набув чинності 29.12.2007 року. 14.11.2011 року між ОСОБА_7 та ФГ «Агрофірма «Віктор» укладена додаткова угода, де пункт 2.1 договору викладений у новій редакції і де зазначено, що договір оренди укладений на 15 років з дати державної реєстрації договору оренди землі. Тобто договір оренди землі від 10.12.2007 року діяв до 24:00 год. 31 грудня 2022 року. Положеннями договору оренди від 10.12.2007 року та додаткової угоди до нього передбачені умови, за яких орендар за умови належного виконання обов`язків згідно з цим договором має переважне право поновити його на новий строк, або продовжити термін дії договору. Разом з цим, ФГ «Агрофірма «Віктор» як орендар неналежно виконував обов`язки згідно з умовами договору оренди землі, у тому числі щодо оплати орендної плати, не направив орендодавцеві повідомлення про закінчення строку договору оренди землі та про намір його продовжити. Просить суд визнати недійсним договір про передачу переважного права купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 17.10.2023 року, який було укладено між ФГ «Агрофірма Віктор» та ОСОБА_3 , предметом якого є переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0116.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнала. Надала відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , в якому просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Вказує, що договір оренди земельної ділянки укладений між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_7 10.12.2007 року зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 13.05.2008 року за № 10, тому, якщо не враховувати дані з Державного реєстру земель про закріплення за ФГ «Агрофірма «Віктор» строку дії речового права (оренди) на спірну земельну ділянку до 24.12.2026 року, спірна земельна ділянка перебуває в оренді у ФГ «Агрофірма «Віктор» до 31.12.2023 року. Таким чином з урахуванням викладеного, на момент відчуження ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спірної земельної ділянки 19.09.2023 року, ділянка перебувала в оренді ФГ «Агрофірма «Віктор», тому відповідно до умов ст. 130-1 ЗК України останнє має переважне право купівлі земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116. Доводи ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 (орендодавець) не могла очікувати виникнення у ФГ «Агрофірма «Віктор» переважного права на купівлю земельної ділянки, що перебувала у її власності, не знаходять свого підтвердження, оскільки відповідно до п. 9.3 договру оренди землі віл 10.12.2007 року, укладеного між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_7 , орендар (ФГ «Агрофірма «Віктор») має право переважного права на придбання у власність орендованої земельної ділянки у разі її продажу та переважного права за різних умов на поновлення договору оренди. Також повторно звертає увагу суду на зникнення у державному кадастровому реєстрі блоку «Відомості про оренду, суборенду», в якому було вказано інформацію про перебування земельної ділянки в оренді у ФГ «Агрофірма «Віктор». Саме через дії ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Повєткіної Н.М. зник вказаний блок. Зникнення цього блоку позбавляє ФГ «Агрофірма «Віктор`та Машира Я.В. здійснити державну реєстрацію договору про передачу переважного права купівлі земельної ділянки, бо державний реєстратор не вправі реєструвати такий договір без існування у відповідному реєстрі інформації про наявну державну реєстрацію права оренди відповідної земельної ділянки. Таким чином, через дії третіх осіб ФГ «Агрофірма «Віктор» позбавлене права проведення державної реєстрації договору про передачу переважного права купівлі земельної ділянки. Доводи ОСОБА_4 про те, що договір про передачу переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 17.10.2023 року, укладений між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_3 стосовно спірної земельної ділянки не спрямований на реальне настання правових наслідків, не знаходить свого підтвердження.

Представник відповідача-3 за первісним позовом ОСОБА_2 не визнала позовні вимоги за первісним позовом. Надала відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 12.12.2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116. Договір посвідчений приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. Представник позивача навмисно вказала неправильну адресу місця проживання ОСОБА_10 з метою позбавлення її можливості прийняти участь у вирішенні судового спору. Насправді ОСОБА_10 з 2018 року зареєстрована в смт. Велика Олександрівка Херсонської області, а відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 0811.2023 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. До дня підписання угоди ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не бачилася з останньою. Чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_11 здійснює фермерську діяльність і вже раніше купував у чоловіка ОСОБА_4 земельну ділянку з метою її обробітку. У вересні 2023 року чоловік відповідачки Чміль подзвонив до ОСОБА_11 і повідомив, що у його дружини на праві приватної власності є земельна ділянка і запитав чи не бажає ОСОБА_11 її придбати. На пропозицію останній погодився і запропонував повернутися до цього питання у грудні, коли буде завершено сільськогосподарські роботи та будуть вільні кошти. Тому доводи позивача про змову між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є безпідставними, а придбання спірної земельної ділянки ОСОБА_6 було здійснено без жодного порушення вимог чинного законодавства. Щодо наявності у ФГ «Агрофірма «Віктор» першочергового права на придбання земельної ділянки зазначає, що укладений договір оренди від 10.12.2007 року був зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 13.05.2008 року за № 10. З додаткової угоди від 14.11.2011 року вбачається, що розділ 2 договору оренди землі «Строк дії договору» викладений у новій редакції, згідно з яким договір оренди укладений на 15 років, починаючи з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Таким чином строк дії договору оренди землі з урахуванням додаткової угоди до договору оренди спливає 13.05.2023 року або 31.12.2023 року при умові, що у ФГ «Агрофірма «Віктор» наявний затверджений згідно з вимогами чинного законодавства проект землеустрою, який містить план ротації сільськогосподарських культур, однак вказаний проект не було додано до позовної заяви. З письмовим повідомленням ФГ «Агрофірма «Віктор» до орендодавця не зверталося, що свідчить про відсутність намірів на продовження договору оренди землі. Також з матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус Повєткіна Н.М. у своєму листі від 01.02.2024 року зазначає про те, що у Державному земельному кадастрі відомості про оренду/суборенду щодо вказаної земельної ділянки відсутні та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію іншого речового права також відсутні, станом на 19.09.2023 року.

Представник відповідача-1 ОСОБА_9 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ФГ «Агрофірма «Віктор» не набувало переважного права на купівлю спірної земельної ділянки у зв`язку з чим ОСОБА_4 подано зустрічний позов про визнання договору про передачу переважного права від 17.10.2023 року недійсним. Інформація щодо державної реєстрації переважного права на купівлю земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0116 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, хоча цього вимагає ч. 5 ст. 130-1 ЗК України. Таким чином, оскільки ФГ «Агрофірма «Віктор» не здійснило заходів щодо державної реєстрації передачі переважного права на купівлю земельної ділянки ОСОБА_3 та не повідомило власника земельної ділянки, ОСОБА_3 не набув переважного права на купівлю земельної ділянки, а отже позов є безпідставним. Крім цього, зазначає, що за договором про передачу переважного права від 17.10.2023 року не могли виникнути права та обов`язки 19.09.2023 року дату вчинення правочину між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Інші вимоги є похідними від вимоги про переведення з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116, тому є також безпідставними. Також надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача за зустрічним позовом та її представника, зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач-2 ОСОБА_5 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0116 належала йому на праві власності. Разом зі спадком він отримав договір оренди, укладений між спадкодавицею ОСОБА_7 та ФГ «Агрофірма «Віктор». За змістом договору, без юридичної освіти, можна визначити, що він діє до 31.12.2022 року, з урахуванням додаткової угоди від 14.11.2011 року до вказаного договору. Представник позивача не довів жодним доказом посилання як на обставину, що підтверджує позовні вимоги, на інформацію, яка була внесена до Державного земельного кадастру, а пізніше начебто зникла. Перед оформленням договору купівлі-продажу земельної ділянки 19.09.2023 року, приватний нотаріус Повєткіна Н.М. здійснила необхідну перевірку, у тому числі за відомостями з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і за відомостями з цих реєстрів була відсутня інформація як про незрозумілу оренду спірної ділянки строком до 31.12.2026 року, так і про передачу начебто переважного права ОСОБА_3 .Починаючи з 01.01.2023 року у ФГ «Агрофірма «Віктор» було відсутнє переважне право на купівлю спірної земельної ділянки, а отже ФГ «Агрофірма «Віктор» і не могло його передати. На дату укладання правочину між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у ОСОБА_3 не могло бути і не було переважного права на купівлю земельної ділянки. Тому позовна вимоги про переведення прав та обов`язків покупця з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 є безпідставною, як і похідні вимоги про визнання прав власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представник третьої особи за первісним позовом ОСОБА_12 надав суду письмові пояснення щодо позовних вимог ОСОБА_3 . Вказує, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_3 , так як з 2007 року ФГ «Агрофірма «Віктор» активно користувалося і користується спірною землею, сплачувало і сплачує орендну плату, обробляло і обробляє земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0116. Після смерті ОСОБА_7 земельна ділянка була успадкована ОСОБА_5 . На початку жовтня 2023 року до ФГ «Агрофірма «Віктор» зателефонувала невідома особа з вимогою звільнити земельну ділянку, оскільки вона була продана і новий власник планує у подальшому самостійно її обробляти. У відповідь фермерське господарство попросило надати документи, які б підтверджували, що така особа являється власником землі і разом з тим повідомило, що договір оренди щодо цієї землі дійсний до 24.12.2026 року і за його умовами оренда не припиняється у зв`язку зі зміною власника. Однак жодних документів не було надано. 10.10.2023 року фермерське господарство здійснило запит до Державного реєстру речових прав і дізналося, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0116, договір посвідчений приватним нотаріусом Повєткіною Н.М. і зареєстрований у реєстрі за № 391. ОСОБА_5 не повідомляв ФГ «Агрофірма «Віктор» про намір продати земельну ділянку, що перебуває в оренді господарства, як і не реєстрував такий намір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 130-1 ЗК України. Приватний нотаріус Повєткіна Н.М. не повідомляла господарство про намір продажу спірної земельної ділянки як це передбачено абз. 2 ч. 3 ст. 130-1 ЗК України. Також ФГ «Агрофірма «Віктор» вважає, що приватний нотаріус під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69354344 від 19.09.2023 року порушив законодавство України, що призвело до продажу земельної ділянки з порушенням переважного права її купівлі ФГ «Агрофірма «Віктор». Після цього господарство звернулося до Міністерства юстиції зі скаргою на приватного нотаріуса Повєткіну Н.М., однак на дату складання пояснень, відповідь на надходила. Для захисту своїх прав стосовно спірної земельної ділянки ФГ «Агрофірма «Віктор» вирішено підписати договір про передачу переважного права з ОСОБА_3 на тих умовах, що вказані в договорі. Цей договір був вчинений, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства ФГ «Агрофірма «Віктор» на момент відчуження спірної земельної ділянки, не могло набувати права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення по 31.12.2023 року. У подальшому ОСОБА_4 продала спірну земельну ділянку ОСОБА_6 , договір купівлі-продажу землі був посвідчений нотаріально і зареєстрований у реєстрі за № 3449. Відповідно до ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Цими поясненнями ФГ «Агрофірма «Віктор» підтверджує інформацію, що господарство передало ОСОБА_3 переважне право купівлі спірної земельної ділянки і ніяких заперечень щодо отримання ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0116 - не має. ФГ «Агрофірма «Віктор» вважає, що задоволення позовних вимог призведе до поновлення порушених прав.

Окрім цього, учасники справи скористалися своїми правами, надавши відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, додаткові пояснення.

Вислухавши представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

10.12.2007 року ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_7 уклали договір оренди земельної ділянки площею 5,173 га, яка знаходиться на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області строком на 10 років. Договір був зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 13.05.2008 року за № 10. Інформація щодо реєстрації договору оренди землі підтверджується витягом з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Дніпропетровської регіональної філії ДВ «ЦДЗК» по Васильківському району Дніпропетровської області.

14.11.2011 року ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_7 уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 10.12.2007 року, яка була зареєстрована відділом Держгеокадастру у Васильківському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2011 року за № 00809.

Відповідно до умов додаткової угоди від 14.11.2011 року за досягнутою згодою, зокрема, розділ 2 «Строк дії договору» викладено у такій редакції: «2.1 Договір укладено на 15 років, починаючи з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. З урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, договір оренди є чинним до 31 грудня останнього року оренди». Додаткова угода зареєстрована у Відділі Держкомзему у Васильківському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2011 року за № 00808.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116 площею 5,173 га на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.12.2019 року став ОСОБА_5 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2023 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116 площею 5,173 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. 19.09.2023 року і зареєстрованого за реєстровим № 391. Вказане підтверджено копіює договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , наданою приватним нотаріусом Повєткіною Н.М. на виконання ухвали суду.

17.10.2023 року між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_3 укладений договір про передачу переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116 площею 5,173 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Пахомовою Н.І. 12.12.2023 року і зареєстрованого за реєстровим № 3449. Вказане підтверджено копіює договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , наданою представником відповідача-3.

На виконання ухвали від 27.12.2023 року приватний нотаріус Повєткіна Н.М. надала суду лист, відповідно до якої згідно з даними Державного земельного кадастру відомості про оренду/суборенду щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116 відсутні, та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Також додатково надала інформацію з вказаних реєстрів від 19.09.2023 року.

ФГ «Агрофірма «Віктор» зверталося до Міністерства юстиції зі скаргою на приватного нотаріуса Повєткіну Н.М. щодо її рішення з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116. Згідно з наказом Міністерства юстиції від 11.04.2024 року у задоволенні скарги відмовлено, оскліьки іршення від 19.12.2023 року приватного нотаріуса Повєткіної Н.М. відповідачє законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час його укладення сторонами) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, встановлено, що державна реєстрація договорів оренди землі проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління, відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів.

Указом Президента України № 134 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру покладено на Державний комітет України по земельних ресурсах.

Відповідно до цього Указу Президента України, Держкомзем видав наказ від 02 липня 2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель».

Згідно з пунктом 4 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Функції з реєстрації, зокрема, договорів оренди землі були покладені на реєстраторів Державного реєстру земель структурні підрозділи державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах - Центр «ДЗК», у межах повноважень якого є земельна ділянка. Вказані структурні підрозділи Центру Державного земельного кадастру здійснювали видачу державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди), а також вели Книгу реєстрації договорів оренди землі.

Тимчасовим порядком була передбачена процедура реєстрації договорів оренди землі. Наказ від 02 липня 2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 408 (z244-12) від 07 липня 2012 року, з 20 серпня 2012 року.

В ході розгляду справи судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116, укладений 10.12.2007 року між ОСОБА_7 та ФГ «Агрофірма «Віктор» строком на 10 років зареєстрований у відповідному відділі державної реєстрації 13.05.2008 року. Згідно з умовами додаткової угоди від 14.11.2011 року до цього договору розділ 2 «Строк дії договору» викладений у новій редакції, у зв`язку з чим строк дії договору оренди становить 15 років, починаючи з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, договір оренди є чинним до 31 грудня останнього року оренди. Таким чином встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 10.12.2007 року є чинним до 13.05.2023 року, а за умови ротації культур згідно з проектом землеустрою договір є чинним до 31.12.2023 року.

19.09.2023 року ОСОБА_5 як власник спірної земельної ділянки відчужив нерухоме майно ОСОБА_4 згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом.

Договір про передачу переважного права купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0116 укладений між ФГ «Агрофірма Віктор» та ОСОБА_3 17.10.2023 року, тобто після відчуження земельної ділянки її власником, тому підстав для передачі переважного права купівлі-продажу земельної ділянки у ФГ «Агрофірма Віктор» ОСОБА_3 не було. Як наслідок відсутні підстави і переведення з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0116, який був укладений 19.09.2023 року власником земельної ділянки ОСОБА_5 .

Крім цього, суд зазначає, що ОСОБА_6 , яка придбала земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0116 у ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про договір оренди земельної ділянки, оскільки його наявність відсутня у державних реєстрах, що перевірено нотаріусом під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки 19 грудня 2023 року. Тому задоволення позовних вимог про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння нашкодить інтересам добросовісного набувача та спричинить повторне отримання грошових коштів ОСОБА_5 . Вказане свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту цивільного права.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає, що на момент укладення договору про передачу переважного права купівлі-продажу земельної ділянки 17.10.2023 року, договір оренди землі від 10.12.2007 року не закінчився, оскільки був чинним до 31.12.2023 року з моменту його реєстрації відповідним державним реєстратором. Тому суд не вбачає підстав для визнання договору недійсним з підстав зазначених у зустрічному позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» про переведення прав та обов`язків покупця, про визнання права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння.

2. Відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору недійсним.

3. Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2024 року.

Суддя І.Г. Битяк