З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 495/3670/24
№ провадження 2/495/2493/2024
18 жовтня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Красовській А.О.
від позивача: не з`явився
від відповідачів: не з`явилися
від третьої особи: не з`явився
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 495/3670/24
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія Укренерго»
до ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства «Колос»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем»
про встановлення права постійного земельного сервітуту,
23.04.2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія Укренерго» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідачка-1) та Селянського (фермерського) господарства «Колос» (далі по тексту відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» (далі по тексту третя особа) про відшкодування матеріальної шкоди.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024 року, цивільна справа № 495/3670/24, розподілена на суддю Мишка В.В. (а.с.46).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі № 495/3670/24 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія Укренерго» до ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства «Колос» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» про встановлення права постійного земельного сервітуту. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с 47-48).
Так, позивач просить суд:
- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Представник позивача ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Шорстов О.Ю., в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без участі, згідно із якою зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує проти заочного рішення (а.с.147).
Відповідачі - ОСОБА_1 та СФГ «Колос», відзив або заперечення на позов ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» до суду не надавали та в судові засідання не з`явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).
Частиною 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ст.281 ЦПК України).
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, відповідачі - ОСОБА_1 та СФГ «Колос», була належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, вони жодного разу не з`явилися в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подавали відзив, а представник позивача ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Шорстов О.Ю. не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Постановлено розгляд справи № 495/3670/24 провести у заочному порядку.
У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2020 р. № 221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави».
Відповідно до п.55 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії», НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Розпорядженням Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року» від 16 грудня 2020 року № 1581-р Будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська - Арциз із заміною АТ- 2 на ПС 330 кВ «Арциз» визнано пріоритетним для держави інвестиційним проектом (а.с.7-10).
Розпорядженням від 30.06.2022 №375/А-2022 Одеська обласна державна адміністрація Одеська обласна військова адміністрація погодила місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз» (а.с.11).
За твердженням позивача, з метою забезпечення дотримання прав землевласника, відповідно до вимог ст.55-1 Закону України «Про землеустрій», ним за власний рахунок було розроблено відповідну землевпорядну документацію та підготовлено проект договору про встановлення земельного сервітуту (а.с.20-42).
Специфіка технології робіт щодо будівництва лінії електропередачі ПЛ 330кВ «Новоодеська-Арциз» передбачає, що для натягування проводів між двома опорами, їх потрібно розкласти між ними і підняти вверх. Отже, неможливо розкласти між двома опорами проводи так, щоб оминути земельну ділянку Відповідача1, оскільки ширина смуги вздовж осі траси, яка необхідна для проведення будівельно-монтажних робіт і експлуатації визначена згідно з ДБН В.2.5-16-99» Визначення розмірів земельних ділянок для об`єктів електричних мереж», що затверджені Наказом Держбуду України від 27.07.1999 року № 179) перетинається з межами земельної ділянки Відповідача.
Позивач зазначив, що враховуючи специфіку технології проведення будівельно-монтажних робіт лінійних об`єктів енергетики та подальшу експлуатацію лінії електропередачи, він потребує встановлення постійного земельного сервітуту площею 0,2964 га (для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних обєктів енергетичної інфраструктури) на частині земельної ділянки відповідачки ОСОБА_1 .
Згідно технічної документації із землеустрою, в межах об`єкта землеустрою відсутні будівлі, споруди та зареєстровані речові права на них (п. 10).
Крім того, позивач зауважив, що для вирішення питання укладення договору про встановлення земельного сервітуту в позасудовому порядку він звертався до відповідачки ОСОБА_1 з пропозицією про укладання договору сервітуту та погодження технічної документації (а.с.14-15). Відповідачці ОСОБА_1 18.08.2023 року було направлено цінним листом з описом вкладення наступні документи: пропозицію про укладення договору сервітуту; проект договору про встановлення земельного сервітуту з метою забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз з додатком, підписані зі сторони НЕК Укренерго; технічна документація. Також, позивач звертався до відповідачки ОСОБА_1 з пропозицією укласти договір сервітуту через оголошення в газеті «Чорноморські новини» (від 21.12.2023 р. №52) (а.с.16-17).
За твердженням позивача, на дату звернення з цим позовом до суду, відповіді від відповідачки ОСОБА_1 на пропозицію про укладання договору сервітуту та погодження Технічної документації він не отримав, що унеможливлює виконання будівельно-монтажних робіт, а також експлуатацію земельних ділянок для обслуговування обєктів НЕК «Укренерго».
Проходження повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ «Новоодеська Арциз» запроектовано через земельну ділянку відповідачки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникає необхідність правового вирішення питання, щодо обмеженого користування частиною чужої земельної ділянки шляхом встановлення земельного сервітуту для експлуатації ПЛ.
Дані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою.
Відповідно до частини 1статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Згідно зі статтею 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
За ч.1 ст.402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
За правилами статті 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду.
Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.
Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту -статті 404 ЦК України.
Відповідно до статті 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Особливості встановлення земельних сервітутів для розміщення об`єктів енергетики та передачі електроенергії передбачені Законом «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» від 09 липня 2010 року N 2480-VI (далі Закон).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки або за рішенням суду для розміщення об`єктів, зазначених у частинах 2,4 цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.
Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися, зокрема, для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; а також проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури (частини 2-4 статті 16 Закону).
Земельні сервітути щодо права будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України.
Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, та експлуатуючим підприємством або за рішенням суду (частини 5,6 статті 16 Закону).
Отже, зазначена норма передбачає підстави виникнення земельних сервітутів (в т.
ч. договір та рішення суду) для розміщення та обслуговування об`єктів енергетики; види сервітутів (постійний, строковий); його зміст, який має відповідати Типовій формі договору про встановлення земельного сервітуту; наслідки недосягнення згоди та неможливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
Проте її правила не містять перешкод для встановлення сервітуту на підставі судового рішення на землях, що перебувають у приватній власності. Правила частини 5, 6, 9 та 12 статті 16 Закону регламентують лише окремі умови встановлення сервітуту і не містять виключного переліку умов, за яких сервітут встановлюється судом.
Експлуатувати вказані ділянки повітряних ліній електропередачи (а у разі необхідності виконати будівельно-ремонті роботи) без використання частини земельної ділянки, що належить Відповідачу неможливо, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться між земельними ділянками належними НЕК «Укренерго», на яких заплановано встановлення опор повітряної лінії, і проходження над нею електричних проводів, що тягне за собою встановлення обмежень передбачених чинним законодавством.
Статтею 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» зазначено, що земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування обєктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками та користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України.
Стаття 99 Земельного Кодексу України, яка визначає перелік видів права земельного сервітуту, передбачає наявність сервітуту на право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій і цей перелік не є вичерпним.
Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.
Таким чином, сукупність обставин свідчить про наявність достатніх підстав для встановлення постійного сервітуту на підставі рішення суду.
Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19 квітня 1993 року, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.
Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.
Згідно з ст. 30 Закону, власники і користувачі земельних ділянок мають право на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання планових та аварійно-відновлювальних робіт.
Суд звертає увагу, що встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки прав володіння, користування та розпорядження нею. Право обмеженого користування частиною земельної ділянки відповідачки ОСОБА_1 буде використовуватися позивачем тільки в момент проведення будівельно-монтажних робіт і планових робіт з метою забезпечення безаварійної експлуатації обєктів енергетики.
Крім того, потреба в обслуговуванні об`єкта критичної інфраструктури існує впродовж усього періоду його експлуатації, тому встановлення постійного сервітуту є цілком обґрунтованим.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія Укренерго» до ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства «Колос» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» про встановлення права постійного земельного сервітуту, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 11, 15-16, 401-404 Цивільного кодексу України, ст.ст.98-100 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 131,141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія Укренерго» до ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства «Колос» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» про встановлення права постійного земельного сервітуту задовольнити.
1.Предмет сервітуту:
1.1. Власник надає Сервітуарію право обмеженого безоплатного користування земельною ділянкою (її частиною), зазначеною у пункті 1.3 Договору, без зміни її цільового призначення.
1.2. Сервітут встановлюється для забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330кВ Новоодеська Арциз (пункт «в4» статті 99 Земельного кодексу України, статті 14 та 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).
1.3. Відомості про об`єкт права земельного сервітуту:
- місце розташування АДРЕСА_1 .;
- форма власності приватна власність;
- загальна площа земельної ділянки 4.5090 га;
- загальна площа земельної ділянки (її частина), на яку встановлюється земельний сервітут, складає 0,2964 га.
- цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ - 01.01);
1.4. Графічне зображення земельної ділянки (її частини), право користування якою надається на умовах сервітуту, вказано у складеному інженером-землевпорядником Кадастровому плані земельної ділянки.
2.Умови встановлення та дія земельного сервітуту:
2.1. Право земельного сервітуту полягає у наданні Власником Сервітуарію та/або залученим до виконання робіт підрядним організаціям наступних прав стосовно земельної ділянки (її частини) на яку встановлений сервітут:
- проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних обєктів енергетичної інфраструктури.
2.2. Земельний сервітут є неподільним та зберігає чинність у разі переходу права на земельну ділянку Власника, щодо якої встановлений даний земельний сервітут, до іншої особи.
2.3. Сервітуарій відшкодовує збитки, які фактично заподіяні Власнику внаслідок дій, пов`язаних з користуванням земельною ділянкою (її частиною), яка зазначена в п. 1.3, на праві сервітуту відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 (далі Порядок).
3. Строк дії та умови припинення дії земельного сервітуту:
3.1. Земельний сервітут є постійний.
3.2. Дія встановленого земельного сервітуту може бути припинена за згодою Сторін або в інших випадках, передбачених законодавством України.
4. Права та обов`язки Сторін:
4.1. Дія земельного сервітуту поширюється виключно на земельну ділянку (її частину), визначену п.1.3. Сервітуарію та/або залученим до виконання робіт підрядним організаціям, забороняється користування землеволодіннями Власника, на які не встановлений сервітут.
4.2. Сервітуарій зобов`язаний:
4.2.1. використовувати право земельного сервітуту в спосіб і в порядку передбаченому рішенням суду;
4.2.2. не передавати будь-яким способом право земельного сервітуту іншим фізичним i юридичним особам;
4.2.3. згідно Порядку відшкодувати Власнику понесені збитки;
4.2.4. користуватись земельним сервітутом способами, найменш обтяжливими для Власника;
4.2.5. при користуванні земельним сервітутом дотримуватись вимог протипожежної, екологічної, санітарно-епідеміологічної безпеки, охорони земель, охорони праці тощо;
4.2.6. у день припинення дії сервітуту припинити користування ним;
4.2.7. письмово повідомляти Власника про проведення робіт з розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єкту передачі електричної енергії не пізніше ніж за десять днів до початку таких робіт.
4.3. Сервітуарій має право:
4.3.1 використовувати право земельного сервітуту в спосіб і в порядку передбаченому рішенням суду;
4.3.2 вимагати від Власника користуватись земельною ділянкою (її частиною) з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до вимог Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1455, інших нормативних та законодавчих актів України;
4.3.3 відповідно до вимог нормативних та законодавчих актів України здійснювати заходи, спрямовані на захист об`єкту передачі електричної енергії;
4.3.4 не відшкодовувати збитки, завдані Власнику внаслідок недотримання ним обмежень щодо використання земельної ділянки (її частини), встановлених згідно з законодавством України;
4.3.5 у випадках настання аварій або загрози їх виникнення (аварійної ситуації) для негайної їх локалізації, ліквідації можливих наслідків або відвернення їх загрози без погодження з Власником земельної ділянки Сервітуарій вправі:
- безперешкодного проїзду до місця аварії (аварійної ситуації) та виконання ремонтних i аварійно-відновлювальних робіт;
- здійснювати рубку та обрізування гілок дерев у межах охоронної зони повітряної лінії електропередачі, без наступного відшкодування вартості цих дерев i насаджень.
4.4. Власник зобов`язаний:
4.4.1. не перешкоджати використанню Сервітуарієм та/або залученими до виконання робіт підрядними організаціями земельної ділянки в межах встановленого земельного сервітуту;
4.4.2. попередити Сервітуарія про особливі властивості та недоліки земельної ділянки (її частини), які в процесі їх використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану об`єкту передачі електричної енергії.
4.5. Власник має право:
4.5.1. вимагати від Сервітуарія належного виконання своїх обов'язків за рішенням суду;
4.5.2. володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, не порушуючи при цьому прав Сервітуарія, у тому числі не перешкоджаючи останньому або залученим до виконання робіт підрядним організаціям, розміщувати, будувати, експлуатувати та обслуговувати об`єкт передачі електричної енергії, проводити аварійно-відновлювальні роботи, планові роботи з реконструкції, ремонту та технічного обслуговування зазначених об`єктів;
4.5.3. здійснювати контроль та вимагати від Сервітуарія дотримання вимог земельного, цивільного і іншого законодавства України;
4.5.4. на відшкодування Сервітуарієм фактично нанесених збитків, відповідно до умов Договору.
4.6. Сторони зобов`язані дотримуватись правил добросусідства.
5.Зміна умов сервітуту i припинення його дії:
5.1. Зміна умов сервітуту здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов сервітуту спір вирішується у судовому порядку.
5.2. Дія сервітуту припиняється у разі:
5.2.1. закінчення терміну дії земельного сервітуту;
5.2.2. придбання Сервітуарієм земельної ділянки у власність;
5.2.3. викупу земельної ділянки / частини земельної ділянки, на яку встановлений сервітут для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
5.2.4. ліквідації юридичної особи Сервітуарія.
Сервітут припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
5.3. Дія Сервітуту припиняється шляхом його розірвання за:
5.3.1. взаємною згодою сторін;
5.3.2. рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених рішенням суду, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки (її частин), яке істотно перешкоджає її використанню, з інших підстав, визначених законом.
5.4. Перехід права власності на земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Сервітуарія не є підставою для зміни умов або розірвання Сервітуту.
6. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов сервітуту:
6.1. За невиконання або неналежне виконання умов сервітуту сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.
6.2. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
7. Прикінцеві положення:
7.1. Якщо протягом дії права земельного сервітуту Сторони змінять свою назву, місцезнаходження, реквізити або будуть реорганізовані, а також при переході права до іншої особи, вони повинні негайно повідомити про це другу Сторону.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Віталій МИШКО