Єдиний унікальний номер 728/1396/22
Номер провадження 2-з/728/8/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2024 року м. Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівськоїобласті у складі:

головуючої судді Роздайбіди О.В.

при секретарі Петренко О.Г.

розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Бахмацька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Бахмацька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.04.2024 закрито підготовче засідання та справа призначена до розгляду по суті на 14 год 00 хв. 23 травня 2024 року.

21 травня 2024 року від представника позивача адвоката Марченка М.М. через канцелярію суду надійшла заява про залишення заяви без розгляду та повернення сплаченого судового збору.

23 травня 2024 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ковалюха В.М. надійшла заява про проведення судового засідання без участі відповідача і його представника, в якій він проти задоволення заяви ОСОБА_6 не заперечує та просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу адвоката в сумі 8000 грн. Так як вважає, що позивачка ОСОБА_1 заявила безпідставний позов про визнання заповіту недійсним, оскільки вона не є спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_7 і не є особою, яка може звернутися з позовом про визнання заповіту недійсним. Також додав заяву в доповнення з додатками копією договору про правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера, детальний опис робіт.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомленні належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви , заяви про залишення позову без розгляду, заяву про стягнення з позивачки витрат на правову допомогу адвоката, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, відповідно до п. 5 ч.1ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи наведене, а також те, що подання заяви про залишення позову без розгляду є безумовним правом позивача, наданим йому ЦПК України, суд вважає, що дану позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Разом з тим, представник позивача просить повернути позивачу сплачений судовий збір 992.40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом заяви без розгляду на підставі відповідної заяви заявника, сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Подібні висновки були зроблені у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 по справі № 449/1290/20.

З огляду на наведену норму закону заява, в частині повернення сплаченого судового збору, задоволенню не підлягає, оскільки позовна заява залишена без розгляду за клопотанням позивача, а тому сплачена сума судового збору, згідно п. 4 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір», не повертається.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з роз`яснень п.38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Звернення стороною позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц зроблено висновок, що: «…для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується…».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 44 ЦПК України дає вичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року по справі №521/3011/18.

Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідачем не доведено, які саме дії позивача при зверненні до суду є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву, участь в судових засіданнях .

Суд враховує також, справа по суті не розглядалась, вимоги майнового характеру до відповідачів не заявлялись і оцінка представником відповідача належності та достовірності наданих позивачем доказів, правильності чи неправильності тлумачення представником позивача норм права є передчасним.

За таких обставин, передбачених законом підстав для задоволення вимоги сторони відповідача про компенсацію здійснених витрат в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.ст.133,247,257,354,355ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача адвоката Марченка М.М. про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Бахмацька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання про повернення судового збору, сплаченого при поданні позову - відмовити.

У задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ковалюха В.М. про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Роздайбіда