Справа №705/249/24
2/705/1055/24
24 травня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в зали суду в місті Умань у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Вобґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.06.2014 року розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року з відповідача вирішено стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. на дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 13 травня 2014 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їхньої дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

На даний час неповнолітня донька ОСОБА_3 навчається в 11-В класі уманського ліцею № 1 Уманської міської ради Черкаської області та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому.

Відповідач залишив дитину без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні їхньої спільної дитини.

Також, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає.

Вона самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконує всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини.

Їй відомо за розповідями родичів, що відповідач знаходиться за кордоном близько 6 років та офіційно працює за контрактом і, відповідно, отримує дохід.

На даний час позивач є безробітна, але знаходиться у пошуках офіційного працевлаштування. Неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпечені безрезультатні.

Зважаючи на вище викладене вважає, оскільки на момент звернення до суду з цим позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання аліментних зобов`язань та вони не дійшли домовленості з відповідачем щодо обов`язку утримувати неповнолітню дитину, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у розмірі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, беручи до уваги сьогоднішній розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та дохід відповідача, вважає, що вона, як матір неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Оскільки, на момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання та не дійшли домовленості з відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину, вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої доньки ОСОБА_3 одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних гуртків тощо.

Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 3 травня 2014 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/4 частку доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитини повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою судді від 07.02.2024, після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень.

Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення у відсутність відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 . Актовий запис № 269.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.01.2018 № 224 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за якою також зареєстрована позивач, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Судом встановлено, що дочка сторін ОСОБА_3 проживає з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання дочки. При цьому, згідно відповідного рішення суду з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі меншому, ніж встановлений законодавством на час звернення до суду мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суттєво впливає на належний рівень розвитку та забезпечення дитини, а тому суд вважає, що в даному випадку наявні з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі, що необхідний та достатній для забезпечення належного розвитку та умов проживання дитини.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позивач, вважає, що зміна її матеріального стану є підставою для звернення до суду з вимогою про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки.

Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Враховуючи, що неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері ОСОБА_5 і цей факт сторонами не спростовується, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини, яка є працездатного віку, працевлаштований та отримує доходи, має задовільний стан здоров`я.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи зазначені приписи міжнародного законодавства, а також вимоги ст.182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність достатніх підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів на 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт.180-183, 191, 192 СК України, ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279-284, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на підставі рішення Уманського міськрайонного суду від 13 травня 2014 року (справа №705/2489/14-ц) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Копію рішення суду направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Р. В. Піньковський