Справа № 309/2729/24
Провадження № 2/309/679/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Ткач О.О.,

секретар судового засідання Гелетей Д.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Хустської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою заінтересовані особи: орган опіки та піклування Хустської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вказаному шлюбі народилися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, у 2019 році заявник та його дружина фактично припинили шлюбні відносини.

Ухвалою Хустського районного суду від 16.12.2019 року, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 застосовано примусові медичні заходи з поміщенням до психіатричного закладу. З мотивувальної частини ухвали вбачається, що у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №110 від 22.08.2019 р. ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Біполярного ефектного розладу», маніакального епізоду. За психічним станом ОСОБА_4 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, як у період часу, що відноситься до інкримінованих їй діянь, так і в даний час, а також потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Рішенням Хустського районного суду від 07.12.2020 року у справі №309/3536/19 визначено місце проживання дітей разом з батьком за місцем його постійного проживання, у с.Нанково Хустського району.

Рішенням Хустського районного суду від 03.12.2021 року шлюб між заявником та ОСОБА_3 розірвано.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, необхідно заявнику для подання заяви на відстрочку відповідно до п.4 ч.1 до статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», задля недопущення порушення прав неповнолітніх дітей, які у разі невстановлення такого факту, будуть позбавлені батьківського піклування.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб.

20.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 подав відзив на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, вказуючи на те, що відсутній підстав для задоволення такої, оскільки позивач звертаючись з такою заявою має намір отримати підстави для відстрочки від мобілізації.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги вказаний відзив, позаяк він поданий ІНФОРМАЦІЯ_6 , який не є заінтересованою особою у вказаному провадженні, і не залучався до участі у цій справі.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року витребувано КНП «Лікувально-діагностичний центр», 90400, Закарпатська область, м.Хуст, вул.Масарика Томаша, 13, наступну інформацію: чи знаходиться на психіатричному обліку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 ; чи призначено ОСОБА_4 групу інвалідності, якщо призначено, то вказати яку та діагноз, на підставі якого присвоєно групу інвалідності.

На неодноразові запити суду щодо належного виконання вищевказаної ухвали, 10.10.2024 надійшла відповідь з КНП «Хустська центральна лікарня імені Остапа Віцинського» Хустської міської ради (до складу якого у зв`язку з реорганізацією включено КНП «Лікувально-діагностичний центр») про те, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в лікаря-психіатра поліклінічного відділення з 10.01.2018 року з діагнозом: біполярний афективний розлад, текучий епізод важкої депресії без психотичних розладів; шифр хвороби: F.31.4; з 10.02.2022 по даний час є інвалідом 2 групи по вищевказаному діагнозу.

У судове засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час такого, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, вимоги заяви просять задовольнити в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Хустської міської ради Поп Н.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заявника і заінтересованих осіб та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 11.08.2007 року, у вказаному шлюбі народилися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 2019 році заявник та його дружина фактично припинили шлюбні відносини.

Ухвалою Хустського районного суду від 16.12.2019 року, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 застосовано примусові медичні заходи з поміщенням до психіатричного закладу. З мотивувальної частини ухвали вбачається, що у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №110 від 22.08.2019 р. ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Біполярного ефектного розладу», маніакального епізоду. За психічним станом ОСОБА_4 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, як у період часу, що відноситься до інкримінованих їй діянь, так і в даний час, а також потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Рішенням Хустського районного суду від 07.12.2020 року у справі №309/3536/19 визначено місце проживання дітей разом з батьком за місцем його постійного проживання, у с.Нанково Хустського району.

Рішенням Хустського районного суду від 03.12.2021 року шлюб між заявником та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради № 1193/02-22 від 25.04.2023 року, вбачається, що мати дітей з ними не проживає, не цікавиться життям дітей, їх станом здоров`я та розвитком. Службою у справах дітей з виїздом за місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановлено, що вихованням та утриманням дітей займається батько - ОСОБА_1 .

Виносячи висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , комісія виходила з того, що хоча ОСОБА_4 і не займається вихованням та утриманням дітей, в силу свого стану психічного здоров`я, вона перебуває на постійному догляді у лікаря-психіатра та не несе загрози для дітей.

Згідно довідки, виданої директором Нанківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 40 від 03.05.2024 року, мати дітей - ОСОБА_4 , контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується. Батько - ОСОБА_1 приймає участь у шкільному житті дітей, контактує зі школою, відвідує батьківські збори та є учасником батьківського комітету. Діти доглянуті та охайні.

З довідки виданої Нанківським старостинським округом Хустської міської ради Закарпатської області № 195/02-22 від 01.05.2024 року, вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 дійсно знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказана обставина також підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Нанківським старостинським округом від 01.05.2024 року.

Згідно довідки №160 від 03.05.2024 року, виданої Хустським центром ПМСД, ОСОБА_1 одноособово займається вихованням неповнолітніх дітей, дбає про їх стан здоров`я, приводжу на амбулаторне лікування, консультації, медичний огляд і лікування. Мати неповнолітніх дітей, у зв`язку зі станом здоров`я, уже більше семи років не займається їх вихованням та утриманням.

Даючи правову оцінку вищевказаним фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Ст.19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, частиною другою цієї статті визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ч.1 ст.316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно із ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.

Суд звертає увагу на те, що у постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд таких справ у цивільному судочинстві в порядку окремого провадження.

Щодо встановлення факту самостійного виховання дитини (без участі іншого з батьків (інших осіб) у вихованні та утриманні дитини) для отримання відстрочки від мобілізації суд зазначає наступне.

Диспозиція п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз.7 п.2, абз.6 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період з подальшими змінами.

У додатку 5 до вказаного Порядку наведено перелік документів, які підтверджують наявність підстав для відстрочки, зокрема за п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», серед яких рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Таким чином, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

Суд звертає увагу на те, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через існування (настання) обставин, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Суд акцентує на тому, що у конкретно даному випадку заявник - особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; а саме: матір не бере участі у вихованні та утриманні дитини, проте не визнана такою, що позбавлена батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є психічно хворою особою, вона є інвалідом 2 групи, з діагнозом: біполярний афективний розлад, текучий епізод важкої депресії без психотичних розладів.

У силу приписів п.7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби.

Отже, суд вважає дані обставини є виключними та непереборними у конкретній життєвій ситуації, позаяк мати неповнолітніх дітей заявника є невиліковно хворою психічним захворюванням, і вказаний факт унеможливлює позбавлення її батьківських прав, тобто звузити чи обмежити обсяг її батьківських прав неможливо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що під час правового режиму воєнного стану значно зросла кількість поданих заяв, позовів про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації), які місять штучні підстави та спрямовані на ухилення від мобілізації.

Разом з тим у спірних правовідносинах, сам факт утримання неповнолітніх дітей батьком фактично мав місце ще з 2019 року, позаяк рішенням Хустського районного суду від 07.12.2020 року у справі №309/3536/19 визначено місце проживання дітей разом з батьком у зв`язку з тим, що їх матір за станом психічного здоров`я не мала змоги дбати про них, оскільки до неї були застосовані примусові заходи медичного характеру. При цьому, вказане рішення суду ґрунтувалося, в тому числі, і на висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей саме з батьком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , НОМЕР_1 , який проживає: АДРЕСА_2 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , 01.07.2013 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.