справа № 439/1055/24
провадження № 2/439/371/24
25 жовтня 2024 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Рахімової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Скорик І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онищука Тараса Назаровича до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_1 адвокат Онищук Тарас Назарович звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вимоги мотивові тим, що понад рік часу ОСОБА_2 не проживає разом зі позивачем та дітьми, веде аморальний, розгульний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Крім цього, ОСОБА_2 не проявляє будь-якого материнського піклування та любові до своїх дітей: свідомо та умисно ухиляється від участі у вихованні, не надає жодної матеріальної допомоги.
Представник позивача зазначає, що відповідачка більше року жодного разу не бачилась із дочками, не цікавилась їх здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, їх внутрішнім світом, місцем навчання та успіхи у засвоєнні навчальних дисциплін, не проявляла жодної ознаки материнського піклування.
Представник позивача наголошує, що весь цей час позивач намагався спонукати ОСОБА_2 до участі у вихованні дітей, просив проявити материнську любов, однак вона постійно ігнорувала прохання позивача відвідати дітей та поспілкуватись із ними та продовжувала вести аморальний спосіб життя. Як наслідок, ОСОБА_2 протягом 2023 року неодноразового притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей та вчинення сімейного насильства щодо них. А тому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 27.08.2024 року підготовче провадження у цивільній справі - закрито. Цивільну справу призначино до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання позивач не з`явився.
Представник позивача адвокат Онищук Т.Н. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить його задовольнити.
Представник виконавчого комітету Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) Надорожняк Ольга Петрівна в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності.
Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, будучи належним чином сповіщена, про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами у справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2018 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 2014 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 27.05.2022 року у Бродівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 97 (а.с. 14).

Відповідно довідки Бродівської міської ради Золочівського району Львівської області № 73 від 13.02.2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Згідно довідок Боратинського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Бродівської міської ради Львівської області Якубик Ангеліна Павлівна навчається у 3 класі Боратинського ЗЗСО І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом, ОСОБА_6 відвідує різновікову групу Боратинського ДНЗ (а.с. 9,10), які позитивно характеризуються (а.с. 11,12).

Інформацією Боратинського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Бродівської міської ради Львівської області від 19.04.2024 року підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дійсно є здобувачами освіти Боратинського ЗЗСО І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом з 1 вересня 2023 року. Діти фактично проживають з татом, бабусею та дідусем у селі Боратин. Тато з бабусею займаються вихованням дітей, систематично цікавляться їх навчанням, відвідують батьківські збори. У підготовці дітей до святкових шкільних заходів бере участь тато разом із бабусею. Вони ж дбають про здоров`я кожної дитини, про підготовку до уроків тощо. Тато достатньо забезпечує дітей матеріально у щоденних потребах, в тому числі харчуванням, одягом, усім необхідним шкільним приладдям. З часу перебування дітей у даному закладі інформація про маму відсутня (а.с. 13).

Відповідно службової характеристики, ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання службових обов`язків відноситься сумлінно, з почуттям високої відповідальності. Являється взірцем виконання військового обов`язку. Відмічається високою особистою відповідальністю за доручену справу. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, систематично вивчає керівні документи. У роботі проявляє організованість. Здатний досягти намічених цілей, якісного виконання поставлених завдань. Швидко орієнтується та вміло діє в екстремальних ситуаціях. Витриманий, наполегливий, здатний до розумного ризику. Вміє виділити головний напрямок при вирішенні поставлених завдань. По характеру спокійний, врівноважений, добропорядний і тактовний. У професійному відношенні підготовлений добре. Постійно вдосконалює свої професійні знання. Вміло застосовує надбані знання на практиці. Уміє згуртувати військовий колектив і своїми діями направити його діяльність на виконання поставлених задач. Має хорошу теоретичну та професійну підготовку, яку отримав під час навчання. Користується заслуженим авторитетом та повагою в колективі. Статути Збройних Сил України, накази та настанови знає добре та вміло керується їх вимогами у своїй службовій діяльності. Фізично розвинутий добре, в стройовому відношенні підтягнутий. Державну таємницю зберігати вміє (а.с. 15).

Відповідно висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Бродівської міської ради від 25 квітня 2024 року № 188/02-02 виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 17-19).

ОСОБА_2 протягом 2023 року неодноразового притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей та вчинення сімейного насильства щодо них (справи № 439/1101/23, 439/1605/23, 439/966/23) (а.с. 20-22).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування доцільно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено судом.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Відповідач уникає зустрічей із дітьми. Виховання неповнолітніх дітей фактично покладено на батька ОСОБА_1 , який забезпечує усі необхідні потреби неповнолітніх дітей.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Досліджені докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дітей. Протягом розгляду справи відповідачка власну поведінку по відношенню до дітей не змінила, реальних кроків щодо виховання та утримання дітей не вчиняла. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дітей, немає.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власних дітей. Від батьківських прав щодо дитини фактично самоусувається. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дітей, їх подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим обставинам справи та не суперечить інтересам дітей.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем: ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , її свідоме нехтування своїми обов`язками, як матері, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дітей. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 164, 166 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України суд ,-

у х в а л и в:

позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онищука Тараса Назаровича до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бродівської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Рахімова