Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1505/24

Провадження № 2/439/456/24

20 вересня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Войтюк Т.Л.

секретар судового засідання Полінчук С.-Е.А.

справа № 439/1505/24

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Микитюк С.М.

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвокат Пономаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільно нажитого в шлюбі,

установив:

ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Микитюка С.М. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна спільно нажитого в шлюбі.

В обґрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області розірваний 23 червня 2022 року. За час проживання у шлюбі ними за спільні кошти був придбаний автомобіль марки Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом на 30 червня 2024 року становить 136257 грн. Автомобіль зареєстрований 28 серпня 2013 року за відповідачем. Вказує, що ними добровільної згоди про поділ майна не досягнуто, а тому даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Також, на обґрунтування позову зауважує, що автомобіль є неподільною річчю, а тому буде за доцільне залишити автомобіль у власності відповідача, а позивачці присудити частку ринкової вартості автомобіля, тобто грошову компенсацію в сумі 68 125,50 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив в якому проти позову заперечує. Відповідач зазначає, що між ними з позивачкою був зареєстрований шлюб, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області був розірваний 23 червня 2022 року. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було придбана автомобіль RenaultKangoo, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . Проте, 11 січня 2022 року автомобіль був проданий гр. ОСОБА_3 , вартість автомобіля складала 130 000,00 грн. Зазначені кошти були отримані в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та були витрачені впродовж наступних 6 місяців на потреби сім`ї. Відповідач акцентує на тому, що автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 був придбаний відповідачем майже через 4 місяці після розірвання шлюбу, а саме 15 жовтня 2022 року, тому він не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням своєї позиції, просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 07 серпня 2024 року. Відповідно до ухвали від 07 серпня 2024 року підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 29 серпня 2024 року.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов. Представник позивачки зазначив, що автомобіль, Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, який був придбаний за час шлюбу, а згодом проданий 11 січня 2022 року через Територіальний сервісний центр МВС № 4643 гр. ОСОБА_3 та автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску який придбаний відповідачем 15 жовтня 2022 року є одним і тим самим автомобілем. Позивачка згоди на продаж спільного автомобіля не надавала, а гроші відповідач не міг потратити в інтересах сім`ї, оскільки шлюбні відносини між подружжям були припинені до продажу автомобіля. Зазначив, що відповідач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу в лютому 2022 року і на той час сторони по справі не проживали разом. Позивачка в судовому засіданні вказала, що їй не було відомо про продаж автомобіля відповідачем оскільки весь час відповідач користувався автомобілем і на даний час продовжує користуватися. Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинилися приблизно за рік до розірвання шлюбу. На час продажу автомобіля вони разом не проживали, тому відповідач не міг витратити кошти в інтересах сім`ї. Відповідач до неї не звертався за згодою щодо реалізації автомобіля.

В судовому засіданні представник відповідача, проти позову заперечувала. Вказала, що автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 був придбаний відповідачем після розірвання шлюбу, а тому не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності. Твердження представника позивача, що після відчуження автомобіля відповідач продовжував користуватися ним, жодним доказом не підтверджено. Договір, на підставі якого автомобіль відчужено є чинним та ніким не оспорювався.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд установив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Сторони у справі визнають, що 03 серпня 2002 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

Сторонами у справі не заперечується та визнається, що за час перебування у шлюбі ними 28 серпня 2013 року було придбано автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, титульним власником якого у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вказаний відповідач.

Суд встановив, що Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року у справі № 439/143/22, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 25 липня 2022 року. Відповідно до Рішення суду від 23 червня 2022 року, провадження у справі відкрито 15 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 . Під час розгляду справи № 439/143/22 про розірвання шлюбу, судом встановлено, що сторони протягом тривалого терміну разом не проживають та не ведуть спільного господарства (а.с. 7-9).

З відповіді Територіального сервісного центра МВС № 4643 (ТСЦ МВС №4643) від 03 травня 2024 року за № 31/28-4643-543 вбачається що за гр. ОСОБА_2 зареєстрований на праві власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 15.10.2022 автомобіль марки Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Також, сервісний центр надає інформацію, що громадянин ОСОБА_2 був власником вказаного автомобіля із 28.08.2013 до 11.01.2022, після чого перереєстрував ТЗ по договору укладеному в ТСЦ, а 15.10.2022 ОСОБА_2 звернувся в ТСЦ № 4643 для придбання даного автомобіля за договором купівлі-продажу укладеному в ТСЦ. Відповідно до відповіді, технічні характеристики автомобіля: серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 ; об`єм двигуна 1461; рік випуску 2007, колір жовтий; вид палива дизельне паливо (а.с. 11).

На підставі договору купівлі-продажу № 4643/2022/3033192 від 11.01.2022 автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, колір жовтий, VINVF1FC1FAF37159110, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 відчужений відповідачем ОСОБА_2 для гр. ОСОБА_3 . Відповідно до умов Договору № 4643/2022/3033192 від 11.01.2022, Продавець гарантує, що майно, яке є предметом продажу за даним Договором належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку , заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді (п. 1.2. Договору). Передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна (п. 2.1. Договору). За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 130 000 грн. (а.с. 74 ).

Також, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 встановлено, що власником автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, колір жовтий, НОМЕР_7 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , дата реєстрації автомобіля за відповідачем 18.10.2023 (а.с. 49-50).

Як підтвердження ринкової вартості автомобіля, позивач надала Звіт про незалежну оцінку автомобіля марки RenaultKangoo, проведену суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 від 30 червня 2024 року. Відповідно до Висновку про вартість автомобіля, який міститься у звіті, ринкова вартість автомобіля RenaultKangoo станом на 30 червня 2024 року при використанні порівняльного методичного підходу становить 136 257,00 грн без ПДВ (а.с. 12-30).

Позивачка, покликаючись на норми Сімейного кодексу України, вказує, що придбаний в період шлюбу автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності, згоду на відчуження якого вона не надавала, а томузвернулася до суду про захист порушеного права шляхом присудженнякомпенсаціїза належну їй частку в майні подружжя.

При вирішенні справи, суд виходить із того, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України(далі СК України) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Застосовуючи до даних правовідносин норми права, суд ураховує таке.

Так, у ст.60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і ст.368 ЦК України.

Відповідно до стаття 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 1, 2 ст. 65 СК України).

Як встановлено в ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч. 4 ст. 65 СК України).

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 5 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (ч.2 ст.364 ЦК України).

Відповідно до п. 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У ч.2 ст.372 ЦК України зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Так, при вирішенні цієї справи, суд встановив, що за час перебування у шлюбі сторони по справі придбали автомобіль Renault модель Kangoo, 2007 року випуску,колір жовтий, НОМЕР_7 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_6 отже, автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Автомобіль відчужений відповідачем 11 січня 2022 року на підставі договору № 4643/2022/3033192.

Правочин щодо відчуження автомобіля виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивача як другого із співвласників. Проте згоди на відчуження спільного сумісного майна подружжя, позивачка не надавала. Оскільки, автомобіль є цінним майном, відповідач, усупереч положенням статті 65 СК України відчужив транспортний засіб на власний розсуд, без згоди позивачки, тому позивачка має право на грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що кошти від відчуження автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї. На час відчуження автомобіля сторони по справі разом не проживали протягом тривалого часу та не вели спільне господарство, що встановлено рішенням суду від 23 червня 2022 року у справі № 439/143/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

З огляду на це, суд вважає, що право спільної сумісної власності позивачки було порушено в момент укладення договору купівлі-продажу № 4643/2022/3033192 від 11 січня 2022 року без її згоди, тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації у розмірі частки ринкової вартості автомобіля є обґрунтованою, такою що підлягає до задоволення.

Задовольняючи в цій частині позов суд враховує, що позивач ставить вимогу про стягнення грошової компенсації ринкової вартості автомобіля який є спільним сумісним майном та придбано подружжям 28 серпня 2013 року.

Щодо ринкової вартості автомобіля та визначення суми що підлягає стягненню з відповідача як грошової компенсації у розмірі частки вартості автомобіля, суд вважає за необхідне зазначити.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку із цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах.

Висновок про вартість автомобіля, який міститься у Звіті про незалежну оцінку автомобіля станом на 30 червня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки Renault Kangoo, рік випуску 2007, об`єм двигуна 1461, кузов вантажний фургон малотоннажний-в, колір жовтий, та становить 136 257,00 грн без ПДВ є належним підтвердженням ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи.

Відповідач, своєю чергою, не надав суду доказу на спростування ринкової вартості автомобіля, визначеної при використанні порівняльного методичного підходу у Звіті про незалежну оцінку автомобіля марки Renault Kangoo, 2007 року випуску.

Тому, частки ринкової вартості автомобіля Renault Kangoo, рік випуску 2007, об`єм двигуна 1461, кузов вантажний фургон малотоннажний-в, колір жовтий, становить 68 128,50 грн (136257,00 грн : 2= 68128,50 грн). Проте, позивач заявив позовну вимогу про стягнення 68125,50 грн, як компенсація вартості автомобіля яка підлягає стягненню з відповідача.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, як на заперечення проти позову те, що договір купівлі продажу 4643/2022/3033/192 від 11.01.2022 не визнаний недійсним. На думку суду, у разі, коли особа хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, без визнання правочину недійсним та застосування реституції. Така позиція ґрунтується на правому висновку викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 125/2157/19 провадження № 14-40цс21 від 22 вересня 2022 року).

Велика Палата Верховного Суду виснувала, таке «74. Тобто відсутність згоди одного зі співвласників (колишнього подружжя) на розпорядження нерухомим майном може бути підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним, і такий спосіб захисту порушеного права власності одного з подружжя може бути ефективним у випадку заявлення позивачем позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. 75. Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду виснує, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед, набувача за таким договором (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67)). 76. В іншому випадку, у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого. 77. Велика Палата Верховного Суду вказує, що не є ефективним способом захисту позов про визнання договору недійсним у разі, якщо особа має на меті отримати лише еквівалент вартості своєї частки у спільному майні, оскільки такий спосіб захисту не захищає та не відновлює в результаті її порушене право в той спосіб, який вона обрала.»

Виходячи з обраного позивачкою способу захисту (стягнення грошової компенсації вартості майна), позовні вимоги про визнання автомобіля спільною сумісною власністю та присудження автомобіля відповідачу не підлягають одночасному задоволенню з позовною вимогою про стягнення частку ринкової вартості автомобіля. Тому в цій частині позовних вимог позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовн их вимог. Оскільки, суд задовольнив позовну вимогу про стягнення з відповідача 68125,50 грн ринкової вартості автомобіля, судовий збір у сумі 1211,20 грн сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача.

Позивачка просить стягнути з відповідача понесені судові витрати за послуги експерта оцінювача в сумі 3000,00 грн. Однак, позивачка не надає підтвердження оплати вартості за проведення незалежної оцінки автомобіля. Наданий позивачкою рахунок № 03 за 30.06.2024 визначає вартість проведеної оцінки, але не є доказом оплати за проведену оцінку в сумі 3000,00 грн. За таких обставин, стягнення з відповідача понесених витрат на проведення оцінки автомобіля не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільно нажитого в шлюбі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 68 125 (шістдесят вісім тисяч сто двадцять п`ять) грн 50 к. компенсації частки вартості автомобіля марки Renault Kangoo, рік випуску 2007, колір жовтий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячі двісті одинадцять) грн 20 к. судового збору.

У задоволенні стягнення понесених судових витрат на послуги експерта оцінювача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року.

Суддя Т.Л. Войтюк