Провадження № 2-в/638/31/24
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнов В.А.., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнова В.А. від розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №638/10435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року у зв`язку із розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 лютого 23 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 серпня 2024 року відкрито провадження по відновленню втраченого судового провадження у цивільній справі №638/10435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. Запропоновано особам, які брали участь у розгляді справи, надати суду документи, видані зі справи до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження, допитати свідків.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Смирнова В.А. від розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №638/10435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що суддя Смирнов В.А. до цього розглядав справу 638/10435/14-ц за заявою АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому документі, а тому він не мав права вирішувати питання про відкриття провадження по відновленню втраченого судового провадження у цій же справі.

Окрім того, вказує що коли суддя Смирнов В.А. розглядав справу 638/10435/14-ц за заявою АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому документі, то відмовив ОСОБА_1 у всіх заявах та клопотаннях, які були подані її представником та припускає, що суддя безумовно відмовить у відновленні втраченого судового провадження.

Приписами ч. 7 ст.40ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд приходить до висновку, що висловлені доводи щодо відводу судді не ґрунтуються на вимогах п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявником не надано належних та допустимих доказів наявності та обґрунтованості обставини, що викликають сумнів в неупередженості або зацікавленості судді, а також наведені заявником підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а є лише незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, тому не можуть бути підставою для відводу в розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства України, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у заяві доводи про відвід судді є необґрунтованими, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

постановив :

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнова В.А. від розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №638/10435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнова В.А. від розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №638/10435/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, у зв`язку з визнанням заявленого відводу судді необґрунтованим.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя В.А. Смирнов