Справа № 215/3068/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Квятковського Я.А.

за участю: секретаря Сердюк А.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 року ОСОБА_1 звернув ся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, з підстав, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказує, що в період шлюбу між позивачкою та відповідачкою у них народилось двоє дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2015 році шлюб із відповідачем було розірвано, після чого діти постійно проживають з позивачем. Позивачзабезпечує дітям гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Відповідач життям дітей не цікавиться тривалий час, з дітьми не спілкується взагалі, матеріально їх не забезпечує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 220716,81 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2024 призначено підготовче судове на 26.06.2024.

26.06.2024 розгляд справи було відкладено на 29.07.2024.

В судовому засіданні 29.07.2024, оголошено перерву до 04.09.2024.

Ухвалою суду від 04.09.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд у судовому засіданні на 17.10.2024.

Ухвалою суду від 17.10.2024 призначено заочний розгляд справи.

Позивач в судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи - виконкомуТернівської районної у місті ради в судове засідання не з`явилась, надала суду висновок , згідно якого просила розгляд справи провести за її відсутності , прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши думку дітей, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.03.2007 році зареєстрували шлюб, який було розірвано у 2015 році, а.с. 13, від даного шлюбу у них народилось двоє дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а.с. 14, 15.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_3, ОСОБА_2 має заборгованість, яка станом на 01.05.2024 складає 220716,81 грн., а.с. 66.

Діти зареєстровані та проживають разом із батьком за адресою : АДРЕСА_1 , а.с.8,9,10.

Згідно довідки Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 116 та довідки ВСП «Індустріальний фаховий коледж Криворізького національного університету», видані ОСОБА_1 , що останній самостійно виховує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати не бере участі у вихованні дітей, навчанням дітей не цікавиться, на батьківських зборах не з`являється (а.с. 16,17).

Згідно висновку виконкому Тернівської районної у місті ради № 31/06-31/373 від 10.06.2024 р., спеціалістами служби було проведено бесіду з дітьми, які пояснили що з матір`ю не спілкуються, місце її знаходження невідоме, дітьми а.с. 67-68.

Відповідно Актів обстеження умов проживання від 05.06.2024 та 30.05.2024, провести обстеження умов проживання за адресою проживання відповідача не вдалося можливим, оскільки двері ніхто не відкрив, досадивши умови проживання позивача із дітьми, встановлено, що у дітей є все необхідне, відносини у сім`ї дружні, спокійні.

В судовому засіданні було заслухано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також підтвердили, що з матір`ю не спілкуються, не бачаться, про її місцезнаходження їм нічого не відомо.

Оцінка суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною.

За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Частинами першої, другої статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьком, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що визначені найкращі інтереси дитини у кожній конкретній справі необхідно отримати два аспекти: по-перше. , інтересам дитини найкраще відповідає збереженню її зв`язків із сім`єю, крім зустрічі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Урахування думок дитини щодо її життя передбачає й положення 12 Конвенції з прав дитини, в якому записано, що Конвенція зобов`язує державу-учасницю забезпечити дитині, здатний формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятися належна увага, відповідно з віком дитини та зрілістю.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних істотних спору, а вже тільки потім права батьків.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити як з найкращого забезпечення інтересів дітей.

У даному випадку, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не забезпечую належним чином фізичний та духовний розвиток дітей, участі у їх вихованні не приймає, протягом тривалого часу, тобто соціальні звязки між дітьми і відповідачем відсутні .

З огляду на викладене, враховучи думку дітей, позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей відповідатиме інтересам останніх, а тому позов підлягає задоволенню.

Водночас, слід зазначити, що позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

У звязку з задоволенням позову, згідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь позивача.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст.150, 164 СК України, керуючись ст. ст. 12, 19, 43, 49, 77-79, 133, 141, 200, 206, 223, 229, 259, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.10.2024 .

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа : орган опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті рада, код ЄРДПОУ - 04052554, місцезнаходження : 50079, м. Кривий Ріг, вул.. Короленка, 1а.

СУДДЯ: