Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

за участі секретаря судового засідання Заруби Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Майстренко М.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту, у якому просить суд:

- скасувати арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 8879033, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 26 лютого 2015 року, реєстратор: Івашова Ольга Василівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, підстави обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46529421, виданий 16.02.2015, видавник: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві, Головний державний виконавець Шеремет Ю.М., об`єкт обтяження: все нерухоме майно; власник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 грудня 2006 року ОСОБА_1 та Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» уклали договір поруки № 73233.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору, позивач зобов`язується перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» відповідати за невиконання ОСОБА_2 номер за ДРФО НОМЕР_2 усіх його зобов`язань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08 грудня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Листом від 18 березня 2015 року вих. № 31-7/160 Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» повідомив про анулювання боргу ОСОБА_2 .

26 березня 2015 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження № 46529421, винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 757/27321/13-ц, виданого 10 квітня 2014 року Печерським районним судом) стягувачу, а також про припинення чинності арешту майна Позивача, згідно постанови № 46529421 від 16 лютого 2015 року та скасування інших заходів примусового виконання рішення (надалі Постанова від 26 березня 2015 року).

При цьому, представник позивача вказує, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 335782305 від 15 червня 2023 року з`ясувалося, що на все нерухоме майно (невизначене майно) відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 46529421, виданої 16 лютого 2015 року, особа, майно якої обтяжується ОСОБА_1 .

30 червня 2023 року, у відповідь на адвокатський запит, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом № 74408 повідомив, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження за № 46529421 з примусового виконання виконавчого листа від 10 квітня 2014 року № 757/27321/13-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 818 056 грн 30 коп., проте дане виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», а саме п. 2 розділу ХІ. Знищення справ та виконавчих проваджень, визначені строки зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Також, представник зазначає, що їм повідомлено, про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 28 червня 2023 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надходили та не перебувають.

Водночас, Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено позивача, що відсутні підстави для задоволення вимоги про зняття арешту.

Однак, станом на 25 липня 2024 року запис про арешт нерухомого майна позивача міститься в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 388385327 від 25 липня 2024 року.

Відтак, представник позивача вказує, що наявність арешту на майно порушує права позивача на майно, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. В інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку, захистити своє порушене право не може.

Враховуючи наведене, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. від 05 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту передано для розгляду за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області.

Дана цивільна справа надійшла до суду 19 вересня 2024 року.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 23 вересня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 28 жовтня 2024 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Встановлено третій особі, п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та копії позовної заяви з додатками для подання пояснень третьої особи.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.

Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом надсилання ухвали суду за місцем його реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача.

Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідач Акціонерне товариство «Укрсиббанк» належним чином повідомлений про вказаний позов, шляхом направлення ухвали суду, 24 вересня 2024 року на електронну адресу зазначену в позовній заяві.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідачі не скористалися.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином повідомлений про вказаний позов, шляхом направлення ухвали суду, 24 вересня 2024 року на електронну адресу зазначену в позовній заяві.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 грудня 2006 року ОСОБА_1 та Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» уклали договір поруки № 73233 /а.с. 15/.

Із копії повідомлення про анулювання боргу № 31-7/160 від 18 березня 2015 року встановлено, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» повідомив ОСОБА_2 про анулювання боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 грудня 2006 року /а.с. 20/.

Також, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 388385327 від 25 липня 2024 року встановлено, що головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 16 лютого 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Відповідно копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 46529421 від 26 березня 2015 року вбачається, що 26 березня 2015 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про припинення чинності арешту майна боржника, згідно постанови № 46529421 від 16 лютого 2015 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення /а.с. 22/.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 388385327 від 25 липня 2024 року вбачається, що за позивачем ОСОБА_1 08 грудня 2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 0:01:002:0360, яка розташована на території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області /а.с. 9/.

При цьому, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 388385327 від 25 липня 2024 року вбачається, що арешт накладений 26 березня 2015 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на все нерухоме майно станом на 25 липня 2024 року не скасований /а.с. 9/.

30 червня 2023 року, у відповідь на адвокатський запит, начальник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ірина Андрющенко повідомила, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження за № 46529421 з примусового виконання виконавчого листа від 10 квітня 2014 року № 757/27321/13-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 818 056 грн 30 коп. З приводу зняття арешту з нерухомого майна за виконавчим провадженням № 46529424 вказала, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Також вказано, що дане виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07 червня 2017 року виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», а саме п. 2 розділу ХІ. Знищення справ та виконавчих проваджень, визначені строки зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 28 червня 2023 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 до відділу не надходили та не перебувають /а.с. 16/

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 15 лютого 2015 року) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача.

Частиною 1 та 2 статті 50 вказаного Закону (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частиною 5 статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року) визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача, як власника щодо вільного розпорядження цим майном.

Судом встановлено, що наявність арешту та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушуються права позивача на реалізацію свого права власності, а тому її право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» шляхом зняття арешту з майна.

Враховуючи, що на даний час виконавче провадження № 46529421 відносно ОСОБА_1 закінчене 26 березня 2015 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на час прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року), арешт не знятий та відсутні підстави для такого арешту, приймаючи до уваги конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на її майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору із відповідачів.

Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт із нерухомого майна, а саме із земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0360, загальною площею 2 га, яка розташована на території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, що зареєстрований 26 лютого 2015 року о 17:56:37 за № 8879033 реєстратором ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46529421 від 16 лютого 2015 року.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Суддя: В. В. Морозов