П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/16311/22

Провадження № 22-ц/4815/1134/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Панас О.В.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 14 год. 02 хв. 15 липня 2024 року

у м. Рівне Рівненської області

Повний текст рішення складено: 19 липня 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач Могаддамі Саєб Ягуб;

відповідач ОСОБА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області;

представники учасників справи:

позивача адвокат Бойчук Костянтин Мефодійович;

відповідача адвокат Оспанов Роман Олегович;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ;

за участі: ОСОБА_3 та представників сторін адвокатів Бойчука Костянтина Мефодійовича і ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області; про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року в суд звернувся Могаддамі Саєб Ягуб з позовом до ОСОБА_1 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області (далі Служба у справах дітей міськвиконкому); про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року у справі № 569/5047/18 року, що набрало законної сили.

Від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 . За згодою сторін вирішити питання щодо участі у вихованні батька дитини не вдалося, а тому позивач звернувся до Органу опіки та піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Розпорядженням Рівненського міського голови № 160-р від 15 лютого 2019 року "Про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї" встановлено можливість батька на побачення зі своєю дочкою: двічі на тиждень у середу та четвер з 17:00 до 20:00 год.; двічі на місяць через тиждень у суботу або неділю, щороку наступного дня після дня народження доньки, в день народження батька та щороку на другий день державних свят за домовленістю з матір`ю дитини. Натомість мати це рішення не виконує, домогтися з нею побачення із донькою ОСОБА_3 не вдається і уже понад 10 місяців не може побачитись з дитиною.

10 лютого 2023 року позивач уточнив свої вимоги, вимагаючи зобов`язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : графік побачень: двічі на тиждень у середу та четвер з 17:00 до 20:00 год.; двічі на місяць через тиждень у суботу або неділю, щороку наступного дня після дня народження доньки, в день народження батька та щороку на другий день державних свят.

Заявою про збільшення позовних вимог від 30 травня 2024 року, поданою у підготовчому засіданні, позивач просив: пункт 2 позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору,: Служба у справах дітей міськвиконкому; у справі № №569/16311/22 викласти в такій редакції: визначити такий спосіб участі вимог ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Графік побачень: двічі на тиждень, у середу та четвер з 14.00 до 20.00 год., чотири рази на місяць: кожна субота та неділя місяця протягом дня з ночівлею у батька, наступного дня після дня народження доньки, в день народження батька половину святкових та вихідних днів та 1/2 шкільних канікул.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_3 такий порядок участі батька у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:

-двічі на тиждень у середу та четвер з 16.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-першу, третю суботу місяця з 14.00 год. до 17.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-другу , четверту неділю місяця з 14.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-1/2 частину осінніх, зимових, весняних канікул дочки з 10.00 год. до 19.00 год. за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою за його місцем проживання;

-один місяць літніх канікул дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-наступного дня після дня народження дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-у день народження батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою.

У разі хвороби дитини або неможливості у визначений судом час з інших поважних причин організувати зустріч дитини з батьком зобов`язати матір дитини - ОСОБА_7 своєчасно повідомляти ОСОБА_3 про обставини, які перешкоджають зустрічі батька з дочкою у визначений час.

На рішення суду першої інстанції обома сторонами подано апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі Могаддамі Саєб Ягуб вважав оскаржуване рішення частково незаконним і необґрунтованим, що фактично полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та у порушенні норм процесуального права.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про незгоду з судовим рішенням у частині відсутності конкретизації годин побачень з дитиною і неврахування судом вимог щодо побачень з дитиною залежно від навчальних змін у школі, що унеможливить виконання рішення внаслідок зловживання правом ОСОБА_7 .

Крім того, всупереч заявленим уточненим вимогам вказується про попереднє узгодження з матір`ю дитини часу і місця проведення зустрічі з дочкою. Проте ця обставина може унеможливити виконання судового рішення через відсутність телефонного зв`язку чи небажання відповідача надати такий дозвіл.

З цих міркувань просить змінити рішення Рівненського міського суду від 15 липня 2024 року, встановивши ОСОБА_3 такий порядок участі батька у вихованні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:

Абзац перший частини 2 резолютивної частини рішення:

-двічі на тиждень у середу та четвер:

-при навчанні в першу зміну з 14.00 год. до 20.00 год.;

-при навчанні в другу зміну після закінчення останнього уроку та до 21.00 год., на території м. Рівне з повідомленням матері дитини ОСОБА_7 про місце проведення зустрічі;

Абзац другий-третій частини 2 залишити без змін.

Абзац четвертий частини 2 резолютивної частини рішення:

- частину шкільних канікул:

-осінніх канікул (7 днів) перші три дні канікул з 11.00 год. першого дня до 11.00 год. четвертого дня канікул з ночівлею дочки ОСОБА_5 у батька ОСОБА_3 за місцем проживання та передати дочку матері ОСОБА_6 до 11.00 год. четвертого дня канікул за адресою її проживання по АДРЕСА_1 ;

-зимових канікул (16 днів) в т.ч. вихідні дні з 11.00 год. 8 дня по 14 день канікул з ночівлею дочки ОСОБА_5 у батька ОСОБА_3 за місцем проживання та передати дочку матері ОСОБА_6 до 11.00 год. чотирнадцятого дня канікул за адресою її проживання по АДРЕСА_1 ;

-весняних канікул (7 днів) перші три дні канікул з 11.00 год. першого дня з ночівлею дочки ОСОБА_5 у батька ОСОБА_3 за місцем проживання та передати дочку матері ОСОБА_6 до 11.00 год. четвертого дня канікул за адресою її проживання по АДРЕСА_1 ;

-літні канікули з 29 травня по 31 серпня щороку:

-один місяць літніх канікул за попереднім узгодженням з матір`ю дитини ОСОБА_7 з ночівлею дочки ОСОБА_5 у батька ОСОБА_3 за місцем проживання та передати дочку матері ОСОБА_6 до 11.00 год. 31 дня.

Абзац п`ятий залишити без змін.

Абзац шостий частини 2 резолютивної частини рішення:

-наступного дня після народження дочки ОСОБА_5 27 березня щороку, під час навчання, після останнього уроку до 21.00 год., у вихідний день з 11.00 до 18.00 год.

-Абзац сьомий частини 2 резолютивної частини рішення:

-у день народження батька ОСОБА_3 28 січня щороку під час навчання, після останнього уроку до 21.00 год. у вихідний день з 11.00 год. до 18.00 год.

Замінити вислів суду першої інстанції "щодо "узгодження з матір`ю" на висловлювання "попереднє повідомлення від батька до матері дитини будь-яким засобом комунікації", оскільки через створення перешкод матір`ю у відвідуванні дитини батьком за останні 3 роки, то, звісно, вона не буде узгоджувати жодних дій з батьком.

Вирішити питання розподілу судових витрат, які складаються із 1 211, 20 гривень судового збору, 4 000 гривень витрат на правничу допомогу та 1 816, 60 гривень судового збору до Рівненського апеляційного суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася на помилковість рішення суду першої інстанції, що виявилося у недодержанні норм ст.ст. 7, 159 СК України, ст.ст. 10, 89, 212, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, а також у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, і невідповідності висновків суду обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказувала про неврахування судом того, що висновком практичного психолога ОСОБА_8 за результатами відвідувань індивідуальних психологічних консультацій з дитиною рекомендовано обмежити спілкування дочки ОСОБА_5 із батьком та забезпечити простір, де вона почуватиметься у безпеці від агресивної поведінки батька.

Всупереч ст.ст. 3, 7, 9, 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 2, 8-10 ст. 7, ст.ст. 141, 153, 157-159 СК України, ст.ст. 8, 15 Закону України "Про охорону дитинства" судом залишено без уваги те, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, цими положеннями визначено принцип загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Вважає, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Натомість, крім висновку практичного психолога ОСОБА_8 , слід урахувати те, що дочка не бажає та не готова зустрічатися з батьком, боїться його, зустрічі з ним її лякають, хоча вона не заперечує проти спілкування з ним по телефону і проти періодичних зустрічей по суботах та неділях за попередньою домовленістю.

Тобто ці обставини свідчать про неврахування інтересів дочки, чим порушено її законні права, побажання, позицію, інтереси тощо, що сприятиме виникненню в подальшому конфліктних ситуацій.

При цьому посилалася на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №756/13187/17, від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18, від 23 червня 2020 року у справі №754/9026/16, від 01 липня 2020 року у справі №138/96/17.

На думку заявника, порядок та час спілкування з дитиною, який пропонується нею, дозволить позивачу налагодити психологічний контакт з дитиною і не порушить звичайних для неї умов життя та розпорядку дня. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб Могаддамі Саєб Ягуб не позбавлений в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку визначений судовим рішенням спосіб участі у вихованні дитини, що відповідатиме її інтересам.

В зв`язку з цим просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким частково задовольнити вимоги позивача і встановити ОСОБА_3 такий порядок участі батька у вихованні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:

- першу суботу місяця з 14.00 год. до 17.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за бажанням (згодою) малолітньої ОСОБА_5 та за попереднім узгодженням з матір`ю дитини і батьком місця проведення зустрічі батька з дочкою;

- четверту неділю місяця з 14.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за бажанням (згодою) малолітньої ОСОБА_5 та за попереднім узгодженням з матір`ю дитини і батьком місця проведення зустрічі батька з дочкою;

- наступного дня після дня народження дочки за бажанням (згодою) малолітньої ОСОБА_5 та за попереднім узгодженням з матір`ю дитини і батьком часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

- у день народження батька дитини за бажанням (згодою) малолітньої ОСОБА_5 та за попереднім узгодженням з матір`ю дитини і батьком часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою.

У разі хвороби дитини або неможливості у визначений судом час з інших поважних причин організувати зустріч дитини з батьком зобов`язати матір дитини своєчасно повідомляти батька про обставини, які перешкоджають зустрічі батька з дочкою у визначений час.

У поданому відзиві Могаддамі Саєб Ягуб вважав свою апеляційну скаргу такою, що відповідає вимогам закону та інтересам малолітньої дитини, а тому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Зауважувалося, що в суді попередньої інстанції жодного разу не заявлялися клопотання про врахування обставин відвідування гуртків дочкою, а дні побачень попередньо узгоджувалися батьком під час зустрічей. Щодо рекомендацій практичного психолога та відсутність бажання спілкуватися з батьком, звертав увагу на їх необ`єктивність, адже відповідний висновок складено на замовлення відповідача. При цьому з весни 2024 року і по цей час дитина спілкується з батьком відповідно до графіка, визначеного розпорядженням Рівненського міського голови від 15 лютого 2019 року №160-р, тоді як самі зустрічі відбуваються у гарній атмосфері та приносять задоволення дочці і батькові.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг.

Як з`ясовано судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року у справі № 569/5047/18, що набрало законної сили. ОСОБА_9 було відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 ».

Від шлюбних відносин вони мають дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 04 квітня 2013 року Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції складений відповідний актовий запис № 758.

Розпорядженням Рівненського міського голови № 160-р від 15 лютого 2019 року «Про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї» визнано можливість батька - ОСОБА_3 на побачення з дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : двічі на тиждень у середу та четвер з 17:00 до 20:00 год.; двічі на місяць через тиждень у суботу або неділю, щороку наступного дня після дня народження дочки, в день народження батька та щороку другого дня державних свят за домовленістю з матір`ю дитини.

Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про перешкоджання у побаченнях з його дочкою.

Цей факт підтверджено копією інформаційної довідки №9156/200/01-22 від 07 червня 2022 року Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що прізвище відповідача змінено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » після реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 05 травня 2022 року Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 791.

Судовим наказом Рівненського міського суду від 20 квітня 2018 року у справі №569/5982/18 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання дочки Роксини в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду від 30 січня 2019 року у справі №1569/10812/18 змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання доньки Роксини в розмірі 1 500 гривень з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0001623 від 09.11.2022) видно, що 09 листопада 2022 року до Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що Могаддамі Саєб Ягуб не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , 2013 р.н., ухвалені судовим наказом від 20 квітня 2018 року у справі № 569/5982/18, внаслідок чого утворилась заборгованість.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0001650 від 15.11.2022) вбачається, що 15 листопада 2022 року до Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що 15 листопада 2022 року близько 08:00 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , наніс відповідачу тілесні ушкодження.

Крім того, Могаддамі Саєб Ягуб притягувався Рівненським міським судом до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173, ч.1 ст. 1732 КУпАП, а саме 11 квітня 2019 року, постанова якого залишена 19 червня 2019 року Рівненським апеляційним судом без змін; 05 січня 2023 року, постанова якого 08 лютого 2023 року скасована Рівненським апеляційним судом; 31 січня 2023 року, постанова якого залишена без змін Рівненським апеляційним судом 31 березня 2023 року.

Інформацією Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області від 10 травня 2022 року № 6796/200/04-2022 підтверджено, що ОСОБА_14 у період часу з 25 червня 2018 року по 05 травня 2022 року зверталася 13 разів до Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області про вчинення ОСОБА_15 відносно неї психологічного та фізичного насильства, погроз фізичною розправою, нанесення тілесних ушкоджень.

Разом з тим з перевірених судових рішень щодо притягнення позивача до юридичної відповідальності не встановлено фактів притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності за застосування психологічного чи фізичного насилля щодо малолітньої дочки.

При цьому з вивчених судом попередньої інстанції інших письмових доказів вбачається, що позивач звертався до правоохоронних органів із заявами про перешкоджання йому у побаченнях з дочкою.

Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18 травня 2023 року №08-1133 визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши можливість побачень із дочкою: двічі на тиждень у середу та четвер з 16.00 до 20.00 год.; у І та ІІІ суботу або неділю місяця; щороку наступного дня після дня народження дочки; в день народження батька; щороку другого дня державних свят з урахуванням графіку освітнього процесу та за згодою дитини.

Цим висновком встановлено, що батько дитини - ОСОБА_3 , 1979 р.н., громадянин Ісламської республіки ОСОБА_16 , має посвідку на постійне проживання в Україні з 05 травня 2017 року. ОСОБА_3 проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Це двокімнатна квартира, в якій для дівчинки відведено окрему кімнату. В помешканні створені умови для проживання та виховання дитини.

Роксина разом з мамою - ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Могаддамі Роксина навчається в Рівненському ліцеї № 12 Рівненської міської ради. Відповідно до інформації закладу встановлено, що мама дівчинки постійно підтримує зв`язок із класним керівником, цікавиться навчанням дитини, систематично відвідує батьківські збори. Тато цікавиться шкільним життям дитини. Інформацію щодо вивчення соціальної пристосованості Могаддамі Роксини, сфери її міжособистісних та сприйняття внутрішньо сімейних відносин з точки зору дитини навчальний заклад надати не зміг, у зв`язку із відмовою тата на обстеження дівчинки. В бесіді ОСОБА_17 пояснила, що проживає з мамою та ОСОБА_18 (чоловіком мами). Між ними гарні стосунки, вони разом проводять вільний час. Під час зустрічей тато з нею розмовляє російською чи українською мовою, а з мамою він спілкується англійською мовою. Тато приходив до неї додому на АДРЕСА_4 , на другий день після дня народження та приносив їй подарунки і цукерки. Вона не хотіла з ним спілкуватися, але її попросила мама. Роксина пояснила, що тато кожного дня приходить до школи, піднімається з нею до класу і знімає її на відео в телефоні і це дівчинці не дуже подобається. Під час розмови він каже, що любить її і згадує, як вони колись разом проводили час. Роксина вказала, що не хоче бачитися з батьком, ходити до нього в гості та відвідувати з ним розважальні заклади.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування частково підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов частково, встановивши ОСОБА_3 такий порядок участі батька у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:

-двічі на тиждень у середу та четвер з 16.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-першу, третю суботу місяця з 14.00 год. до 17.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-другу , четверту неділю місяця з 14.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території у м. Рівне за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-1/2 частину осінніх, зимових, весняних канікул дочки з 10.00 год. до 19.00 год. за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 місця проведення зустрічі батька з дочкою за його місцем проживання;

-один місяць літніх канікул дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-наступного дня після дня народження дочки за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою;

-у день народження батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_7 і батьком - ОСОБА_3 часу, місця проведення зустрічі батька з дочкою.

У разі хвороби дитини або неможливості у визначений судом час з інших поважних причин організувати зустріч дитини з батьком зобов`язано матір дитини - ОСОБА_7 своєчасно повідомляти ОСОБА_3 про обставини, які перешкоджають зустрічі батька з дочкою у визначений час.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив із того, що позивач прагне бачитися та спілкуватися із дочкою, любить її, прагне піклуватися та виховувати Роксину. Він вчиняв активні дії для вирішення спірного питання щодо своєї участі у спілкуванні та у вихованні дочки. Взявши до уваги, що сторони проживають окремо, суд визнав, що порядок та спосіб участі батька у вихованні дитини має бути визначений судовим рішенням.

Виходячи виключно з інтересів дитини, спілкування батька з дочкою спочатку повинні бути обмежені, поки між батьком та донькою не буде встановлено тісні родинні відносини, не стане зрозумілою заінтересованість позивача у формуванні стосунків із його дочкою. Обмеження не повинні бути суворими, щоб завадити ОСОБА_3 створити міцні стосунки з нею, та дозволяли поступове встановлення зв`язку між ними. Зокрема, це стосується вимоги щодо досить частого проведення часу батька з донькою у вихідні дні, а саме кожну суботу та неділю місяця протягом дня з ночівлею, чим обмежується час проведення матері з донькою у вихідні дні. Окрім того, судом не встановлено доказів того, що між батьком та дочкою існують такі взаємини, що Роксина самостійно могла б просити про залишення на ночівлю з батьком, та не встановлено доказів того, що після розлучення мало місце тривале перебування дитини в квартирі батька, та ночівля у ній без матері, з якою у неї на даний час встановлений більш тісний контакт.

Тому слід встановити справедливий баланс між інтересами дитини жити у спокійній обстановці та інтересами батька частіше бачитися з дочкою.

З цих міркувань суд дійшов переконання, що визначений ним порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між батьками.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України, Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка чинна в Україні з 27 вересня 1991 року, при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди, мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитині у соціально здоровому середовищі.

Конвенція ООН про права дитини визнала дитину самостійним суб`єктом права. У частині першій ст. 8 цієї Конвенції зазначено про зобов`язання держав-учасниць поважати право дитини на збереження індивідуальності.

Здійснюючи права щодо дітей, всі адміністративні органи, суди повинні вислуховувати думку дитини та враховувати її бажання при вирішенні тих чи інших питань, що стосуються безпосередньо прав дитини.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Декларація прав дитини як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів з малолітньою дитини.

За принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Статтею 27 Конвенції про права дитини встановлено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України , мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Виходячи з положень статті 159 СК України, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів бере до уваги правові позиції, що висловлені у постановах Верховного Суду.

Так, з постанови касаційного суду від 23 червня 2020 року у справі №754/9026/16-ц вбачається, що норми сімейного законодавства дають підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

Разом з тим з установлених обставин у справі, яка була предметом перевірки Верховним Судом, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають із нею, під час зустрічей батька з дітьми за участю матері між ними виникають сварки у присутності дітей, суди правильно виходили з того, що вказана обставина, зокрема присутність під час зустрічей матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дітей (постанова від 30 вересня 2021 року у справі №176/1955/20).

Також Верховний Суду у своїй постанові від 15 жовтня 2018 року у справі №686/14512/17 зазначав, що небажання дитини спілкуватися з батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Тому можна погодитися із аргументами ОСОБА_7 про помилкове неврахування судом протоколу індивідуальних консультацій практичного психолога ОСОБА_8 від 31 травня 2022 року. При цьому цей засіб доказування правильно визнано неналежним доказом з тих спонукань, що позивач заперечив проти нього, його складено на замовлення відповідача в ході відвідувань психолога, відповідної судово-психологічної експертизи судом не призначалося і про її призначення сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З приводу залишення без уваги висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 30 березня 2021 року у справі №756/13187/17, від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18, від 23 червня 2020 року у справі №754/9026/16, від 01 липня 2020 року у справі №138/96/17, то ці правові позиції було враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Щодо доводів апеляційних скарг про недодержання судом попередньої інстанції норм процесуального права, то з ними апеляційний суд також не згоден.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про такі процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення справи, заявники не надали, матеріали справи їх не містять, а колегією суддів здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Стосовно помилкового незастосування норм матеріального права при вирішенні справи, то ці покликання спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Так само не заслуговують на увагу і посилання авторів апеляційних скарг на невідповідність висновків суду обставинам справи і неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, адже є необґрунтованими та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Решта аргументів заявників також є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.

Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення про відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах "Бюрг та інші проти Франції", "Гору проти Греції").

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 29.10.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук