Номер провадження: 22-ц/813/1206/24
Справа № 523/717/23
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою адвоката Голенєвої Олени Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року по цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. В процесі розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності. В обгрунтування заяви представник позивача посилалася на те, що арешт майна, як захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, існує певна загроза з боку відповідача, в тому, що він може позбутися будь-якого наявного у нього майна, що в подальшому унеможливить виконання рішення по справі, з огляду на це, просила задовольнити заяву (а. с. 2-44).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року заяву адвоката Якубовської Анни Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі (а. с. 67).

21.03.2023 канцелярією Одеського апеляційного суду була зареєстрована апеляційна скарга на ухвалу від 06.03.2023, подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Голенєвою Оленою Ігорівною. В своїй скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю. Апелянт вказує, що в позовній заяві ОСОБА_3 просить про поділ майна подружжя, шляхом виділення позивачу 1/2 частини дому. Судом першої інстанції, в свою чергу, накладено арешт на весь будинок, що є неспівмірним з заявленими вимогами ОСОБА_3 . Окрім того, земельна ділянка, на якій знаходиться спірний будинок, не приватизована, зареєстроване право власності відсутнє, таким чином унеможливлюється подальший продаж зазначеної будівлі (а. с. 72-77).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження (головуючий - суддя Бездрабко В.О.) (а. с. 89).

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Бездрабко В.О., згідно рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 червня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів під головування судді Дришлюка А.І. (а. с. 99).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

08.05.2023 від представника ОСОБА_3 адвоката Якубовської Анни Ігорівни надійшов відзив на апеляційну скаргу. Представник позивача зазначає, що апелянт уникає вирішення питання щодо розподілу майна подружжя мирним шляхом із позивачкою, не допускає її на територію спільного будинку, забравши від входу на прибудинкову територію ключі, тому позивачка вважає, що існує ризик стосовно спірного майна подружжя та лише накладення арешту на майно апелянта може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі (а.с. 93-95).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10) щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено належність відповідачу на праві власності вищевказаного майна, що, в свою чергу, не заперечувалось самим відповідачем, а також відповідачем та його представником не надано заперечень щодо заяви про забезпечення позову. Тому суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, оскільки такий захід забезпечення позову буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача та може позбавити позивача ефективного способу захисту прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ і з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, а саме п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому та усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Приймаючи ухвалу про задоволення вимог заявника та вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд повинен повно та всебічно дослідити матеріали справи, встановити всі обставини, які мають значення для вирішення відповідного питання, навести обґрунтовані мотиви, які можуть свідчити про існування загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 12.02.2020 в справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами даної спір між сторонами виник щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділу майна: житлового будинку загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 45 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Toyota Hi Ace» та мотоцикла марки «Motoleader ML 150». Отже, позивачем були заявлені немайнові та майнові вимоги, тому, оскільки спір стосується майнових вимог та позивачем належним чином була обґрунтована ймовірність можливих майбутніх перешкод у виконанні судового рішення у випадку задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вжиття заходів забезпечення позову. Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.

Щодо обраного виду забезпечення позову, то як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 19.02.2021 в справі № 643/12369/19 арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

В контексті встановлених обставин справи, з врахуванням вище наведеного та роз`яснень суду касаційної інстанції, апеляційний суд вирішив змінити обраний захід забезпечення позову та замість накладення арешту на майно встановити заборону на відчуження спірного майна, що буде відповідати встановленому процесуальним законодавством критерію співмірності заходу забезпечення заявленим позовним вимогам.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо вжиття заходів забезпечення позову, однак доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України змінює оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Голенєвої Олени Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року змінити, встановивши заборону на відчуження таких об`єктів:

- житлового будинку, загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 45 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- автомобіля марки «Toyota Hi Ace» (білий), номерний знак НОМЕР_2 , 2000 року випуску, зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- мотоцикла марки «Motoleader ML 150» (червоний), номерний знак НОМЕР_3 , 2014 року випуску, зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда

Повний текст цієї постанови складено 12 лютого 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк