Справа № 503/1999/24
Провадження № 2/503/567/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюка Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай),

УСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Будеї (раніше територія Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області), вказуючи, що право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_2 та прийняла спадщину, однак не може її оформити оскільки сертифікат, яким було посвідчене право на земельну частку (пай) був втрачений.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позовну заяву.

19.09.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки померлою ОСОБА_2 за життя було складено заповіт, згідно якого все своє майно в рівних долях вона заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тож відповідач згоден на часткове задоволення позовних вимог, зокрема на визнання за позивачем права на земельної частки (паю), що належала ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Одночасно встановлено позивачці строк до 07.10.2024 року для подання відповіді на відзив.

10.10.2024 року позивачкою було подано відповідь на відзив, в якій вона, посилаючись на необґрунтованість доводів відповідача, просить позов задовольнити. Однак, суд зазначає, що відповідь на відзив була подана до суду з пропуском процесуального строку та без клопотання про його поновлення й без посилання на обставини, які зумовили пропуск відповідного процесуального строку. В зв`язку з цим суд не приймає до уваги пояснення позивачки, викладені у відповіді на відзив.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмове клопотання про підтримання обставин та вимог, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив розглянути справу без їх участі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 16.07.1993 року Будеївською сільською радою Кодимського району Одеської області.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай), розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0258716, виданим на ім`я ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконкому Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області 27.07.1992 року та зареєстрованим в реєстрі за №18.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 534 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що к ожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої

обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №476/02-14 від 17.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття нею спадщини та заведена спадкова справа №70/2024, що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (лист №357/02-14 від 02.08.2024 року). При цьому, в змісті позовної заяви позивачкою зазначено, що сертифікат, яким посвідчено право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) було втрачено.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що «якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, як встановлено судом, померлою ОСОБА_2 було зроблено особисте розпорядження, яким все своє майно в рівних долях вона заповіла двом спадкоємцям. При цьому, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження права спадкування позивачкою права на всю земельну частку (пай).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на 1/2 земельної частки (пая) розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Будеї (раніше територія Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області) яке відповідно до втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0258716, належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк