Справа № 190/559/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року у складі ОСОБА_1 , у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

У березні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 03 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено угоду №20015935. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 19100 грн., з встановленим строком користування з 03 грудня 2014 року по 20 травня 2017 року. Відповідач зобов?язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року, позивачем набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціон лоту № GL16618071 проведеного 15 червня 2020 року), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі 910/11298/16 відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитор за кредитними договорами укладеними позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» в тому числі і за кредитним договором. Таким чином, Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов?язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 28 березня 2023 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 53675,84 грн., з яких: 17802,65 грн. - заборгованість за кредитом; 35873,19 грн. - заборгованість за відсотками.

За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь загальну заборгованість за кредитним договором №200159435 від 03 грудня 2014 року в розмірі 53675,84 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводиться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про недоведеність заявленого позову. Апелянт зазначає, що заборгованість відповідача за договором від 03 грудня 2014 року № 200159435 року розрахована станом дату укладання договору відступлення прав вимоги № 7_БМ 20.07.2020р. та відповідно до реєстру кредитних договорів становить заборгованість по відсотках - 35873,19 грн., заборгованість по тілу кредиту 17802,65 грн., разом - 53675,84 грн. Розрахунок виконаний уповноваженими працівниками з урахуванням умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок (кредитний) сум. Господарські операції на підставі договору від 03 грудня 2014 року № 200159435 проводились ПАТ «Михайлівський» відповідно до вимог НБУ та умов договору. Інформація про стан рахунку відповідача є недоступною для ТОВ «Діджи Фінанс», оскільки товариство не є стороною кредитного договору. Крім того, вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю Фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору. Щодо позовної давності, то Апелянт вважає викладене в позовній заяві та у відповіді на відзив було надано підстави за яких має не застосовуватись наслідки пропуску позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір у формі заяви (оферти) № 200159435 про надання та використання платіжної картки МС Debit, рахунок картки: НОМЕР_1 , з кредитним лімітом в розмірі 0 грн. Максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений. При цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках (а.с.4).

Також, 03 грудня 2014 року відповідачкою підписано Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Картка сучасних фін. рішень кр.гот (неім)», а також отримано платіжну картку ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду (а.с. 6, 8).

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7_БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 200159435, укладеним 03 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.9-10).

У витягу з додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року зазначено, що заборгованість відповідачки ОСОБА_2 за договором № 200159435 від 03 грудня 2014 року складає 53675,84 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 17802,65 грн., заборгованість за відсотками 35873,19 грн., а також вказана дата закінчення кредитного договору 20 травня 2017 року (а.с.11).

Так, звертаючись до суду з даним позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» посилався на те, що 03 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено угоду №20015935, відповідно до якої на умовах повернення, платності, строковості Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 19100 грн., з встановленим строком користування з 03 грудня 2014 року по 20 травня 2017 року.

Обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості за угодою №20015935, позивачем додано до позовної заяви: заяву (оферту) № 200159435 від 03 грудня 2014 року, анкету № 967278 від 03 грудня 2014 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 03 грудня 2014 року, договір добровільного страхування життя від 03 грудня 2014 року, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та додаток № 1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року.

Однак, позивач не надав суду доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості, тощо.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачу ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надано у користування кредитні кошти в розмірі 19100,00 грн. з встановленим строком користування з 03 грудня 2014 по 20 травня 2017 року.

В той же час, як вбачається зі змісту заяви (оферти) № 200159435 від 03 грудня 2014 року про надання та використання платіжної картки, відповідачу надавалась платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 0 грн.

Окрім того, в анкеті № 967278 від 03 грудня 2014 року зазначено, що бажана сума кредиту становить 0 грн.

При цьому позивачем не надано суду доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, видачі відповідачу кредитних коштів у вказаному розмірі, а також доказів користування відповідачем кредитними коштами.

Відповідач в суді першої інстанції заперечила заявлений позов, зокрема, у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позову.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок подавати суду всі наявні і в належній формі докази покладається саме на позивача.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що суд не може прийняти до уваги твердження позивача про наявність у сторін договірних правовідносин та наявність у відповідача заборгованості у тій сумі, яка зазначена в позові, оскільки на підтвердження цих обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно отримав у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у розмірі 19100,00 грн., а також наявність заборгованості за кредитним договором № 200159435 від 03 грудня 2014 року у загальному розмірі 53675,84 грн., і відповідно обов`язку у відповідача погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не довів наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 200159435 від 03 грудня 2014 року.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: