Провадження №22-ц/812/135/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2024 року м. Миколаїв

справа № 484/2926/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 09 листопада 2023 року під головуванням судді Мельничука О.В., повний текст судового рішення складений 17 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав.

Позивач зазначала, що їй на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 4,66 га, з кадастровими номерами: :01:000:1339; :01:000:1340; :01:000:1358; :01:000:1341, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які вона успадкувала після смерті своєї матері - ОСОБА_2 .

Зазначені земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких". Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2020 року, яке було залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2021 року, вищевказаний договір оренди було розірвано та стягнуто орендну плату за 2017-2019 роки

Як вказала позивач, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» безпідставно використовувало земельні ділянки на протязі 2020-2022 років, отримувало прибуток, плату за користування землею не сплачувало, що підтверджується актом державного виконавця від 02 червня 2022 року про передачу земельної ділянки, в якому зазначено, що земельні ділянки засіяні пшеницею і були повернуті їй тільки на початку 2023 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на її користь 11 339 грн 75 коп. збитків за безпідставне використання земельних ділянок протягом трьох років, що була розрахована позивачкою виходячи із вартості 1 га ріллі по Миколаївській області (27038 грн.), площі земельних ділянок та мінімально визначеного Указом Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 розміру орендної плати.

Заперечуючи проти позову ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зазначало, що розрахунок ціни позову є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2007 року щорічна орендна плата в грошовій формі становить 813 грн. 59 коп., а тому за 2020-2021 роки, тобто за період дії договору оренди до його розірвання за судовим рішенням, плата за користування земельною ділянкою повинна розраховуватись виходячи із розміру орендної плати, що була передбачена договором оренди. Щодо стягнення коштів за 2022 рік, то вважає акт державного виконавця від 02 червня 2022 року неналежним доказом на підтвердження факту користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельною ділянкою позивачки у 2022 році, оскільки органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості грунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 11339 грн 75 коп. за безпідставне використання земельних ділянок та 1073 грн 60 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою доведено факт використання відповідачем протягом 2020-2022 років без достатньої правової підстави належних ОСОБА_1 земельних ділянок та стягнення за це плати, виходячи з розрахунку, наданого позивачкою, оскільки у вказаний період договір оренди від 01.01.2007 року вже не діяв.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги стосуються неправильності розрахунку позивача щодо коштів за користування землею, з якими погодився суд, та недоведеності факту використання спірних ділянок відповідачем і є аналогічними аргументам ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідача, викладеним у відзиві на позов.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01 січня 2007 року між матір`ю позивачки ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, строком на 50 років, зареєстрований 22 червня 2007 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 673.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів у землях, що перебували у колективній власності КСП «Світанок» в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області, право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК 0036092 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Реалізувавши право на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) позивач стала власницею земельних ділянок загальною площею 4,66 га, з кадастровими номерами: :01:000:1339; :01:000:1340; :01:000:1358; :01:000:1341, які використовувались ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі укладеного 01 січня 2007 року із матір`ю позивачки ОСОБА_2 договору оренди.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2020 року у справі № 484/3563/20, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2021 року, розірвано договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів від 01 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 22 червня 2007 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 673 (а.с. 5-10).

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 у повному обсязі і стягуючи на її користь з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 11 339 грн 75 коп. за безпідставне використання земельних ділянок, виходив із доведеності факту використання відповідачем протягом 2020-2022 років без достатньої правової підстави належних ОСОБА_1 земельних ділянок та вважав обґрунтованим наведений позивачкою розрахунок, оскільки у вказаний період договір оренди від 01.01.2007 року вже не діяв.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що рішення про дострокове розірвання договору оренди від 01 січня 2007 року набрало законної сили 16 березня 2021 року, а тому до цього часу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» користовувалось земельними ділянками позивачки на підставі договору оренди, а тому розмір плати за їх користування необхідно розраховувати, виходячи з умов договору оренди.

Відповідно до умов вищевказаного договору оренди Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 2 % від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 813 грн 59 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору але не пізніш як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі (п. 2.2. договору).

Доказів узгодження сторонами орендної плати у іншому розмірі, у тому числі відомостей про нарахування відповідачем орендної плати за 2020-2021 роки у більшому розмірі, ніж 813 грн. 59 коп., як передбачено умовами договору, матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем орендної плати за 2020 2021 роки і відповідач на таке не посилається.

За такого, відповідно до вимог статей 21, 24 Закону України «Про оренду землі» з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню орендна плата за 2021 рік та за період з січня по березень 2021 року в розмірі 1017 грн 00коп. (813 грн 59 коп. + 203грн 40 коп).

На підтвердження факту користування відповідачем земельними ділянками у 2022 році позивачка посилається на Акт начальника Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 червня 2022 року про передачу їй земельних ділянок (а.с. 15).

Доказів повернення відповідачем спірних земельних ділянок позивачці до дати складання вищевказаного Акту відповідачем не надано. Також матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем коштів за користування земельними ділянками позивачки за період з 17 березня 2021 року по 02 червня 2022 року і відповідач на таке не посилається.

Матеріали справи містять достатні докази, які у сукупності, на думку колегії суддів, спростовують заперечення відповідача та свідчать про фактичне його користування земельними ділянками позивачки за вказаний період, а тому зазначені у апеляційній скарзі заперечення відповідача щодо недоведеності користування ТОВ "Агрофірма Корнацьких" земельною ділянкою позивача у 2022 році.

При цьому колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про доведеність Актом начальника Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 червня 2022 року факту користування відповідачем земельними ділянки протягом всього 2022 року та наявності підстав для стягнення плати за безпідставне використання земельних ділянок за весь 2022 рік.

За такого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині доведеності факту самовільного використання належних позивачці земельних ділянок відповідачем в період з 17 березня 2021 року по 02 червня 2022 року.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Главою 83 ЦК України врегульовані відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення Глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Частиною четвертою ст.2 Закону України "Про плату за землю" передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-3090цс15).

За змістом приписів Глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

При цьому вина для кондикційних зобов`язань не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17-ц.

З огляду на викладене суд першої інстанції, встановивши факт використання відповідачем належних позивачці земельних ділянок без достатніх правових підстав у вищевказаний період, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати, яку б могла отримувати позивачка за її використання у разі передачі її в оренду, дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язано повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, за період з 17 березня 2021 року по 02 червня 2022 року з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню плата за безпідставне використання земельних ділянок у розмірі 3 896 грн 90 коп.

За такого всього з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 913 грн 90 коп. (3 896грн90коп.+1 017грн00коп.).

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими обґрунтовував свої вимоги позивач, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 суми з 11 339 грн 75 коп. до 4 913грн 90 коп.

Відповідно до ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору за позовну заяву: з з 1073грн.60коп. до 465 грн 20 коп.

Також, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма Корнацьких» підлягає стягнення відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 912 грн 60 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 плати за користування земельними ділянками з 11339грн75коп. до 4 913грн 90 коп. (чотири тисячі дев`ятсот тринадцять гривень дев`яносто копійок), а також зменшивши розмір судового збору з 1073грн.60коп. до 465 грн 20 коп. (чотириста шістдесят п`ять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 912 грн 60 коп. (дев`ятсот дванадцять гривень шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 13 лютого 2024 року