_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5505/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 07.09.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 07.09.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №1456.

Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначає, що після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Стверджує, що фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з травня 2024 року. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам.

Крім того, зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Зазначає, що такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько дітей, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) оскільки працює в ТОВ «Епіцентр-К» гіпермаркет №2 АДРЕСА_1 , на посаді заступника начальника Служби безпеки та має постійний дохід у розмірі 42000 грн., відповідно сума аліментів на дітей повинна бути не меншою, ніж 14000 грн. Стверджує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 17.09.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволені.

Відповідач ОСОБА_2 , у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №1456.

Від спільного шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 31.10.2015 року, Серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 03.07.2017 року, Серії НОМЕР_2 .

Позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1 і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Таким чином, вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати своїх дітей.

При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач офіційно працює, має дохід та визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахування вище вказаного та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 14000 гривень.

При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дітей.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору.

У зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору 605,60 гривень, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 гривень та на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 113, 141, 161, 180, 181, 182, 184,191,192 Сімейного Кодексу України. ст.ст. 76-81, 141, 264, 265, 430, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 07 вересня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1456.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти для утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 14000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення із дня подачі позовної заяви, тобто з 16 вересня 2024 року, до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після досягнення ОСОБА_3 повноліття, стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти для утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 7000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 28.10.2033 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 605,60 гривень, який було сплачено на рахунок Київського районного суду м. Одеси згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН193 від 13 вересня 2024 року (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи №947/29077/24).

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко