РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/12674/24

Провадження № 22-ц/4815/1049/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

скаржник, боржник ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються Державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби

у місті Рівному Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції,

стягувач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2024 року у складі судді Бучко Т.М., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги вказувала, що про порушення строків відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2010/11 дізналася від солідарного боржника ОСОБА_3 04 липня 2024 року. Просила визнати постанову державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 51222675 від 26 травня 2016 року незаконною та скасувати її; визнати дії державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконними та скасувати постанови, винесені після відкриття виконавчого провадження № 51222675, постановлені на підставі виконавчого листа № 2-2010/11, виданого 23 січня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2024 року зазначену скаргу залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що скарга про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 51222675 від 26 травня 2016 року подана після закінчення передбаченого ст.449 ЦПК України строку на оскарження рішення державного виконавця, а вимоги скарги про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов, винесених після відкриття виконавчого провадження, є похідними, а відтак скарга підлягає залишенню без розгляду.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі звертає увагу суду, що нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає пред`явлення виконавчих документів до виконання протягом трьох років, в редакції від 02 червня 2016 року не набула чинності на час здійснення процесуальних дій, а отже, державним виконавцем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та незаконно відкрито виконавче провадження у справі. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Наголошує, що стягувачем не подавалась заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Наголошує, що ухвали про поновлення строку для пред`явлення вищезазначеного виконавчого документа не існує, а отже, пропущено строк для пред`явлення до виконання. Вважає, що відкриття виконавчого провадження, а також постанова про відкриття виконавчого провадження № 51222675 є незаконними та підлягають скасуванню, а також усі інші дії вчинені в межах виконавчого провадження є незаконними та підлягають скасуванню. Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 51222675 винесена 26.05.2016 року, а надіслана, виходячи з ухвали суду, лише 16 червня 2016 року, що, навіть у разі надсилання, значно перевищує визначений строк та є порушенням Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Стверджує, що дізналася про порушення свого права лише 04 липня 2024 року від солідарного боржника ОСОБА_3 про порушення строків відкриття виконавчого провадження № 41561976 за виконавчим листом № 2-2010/11, проте судом першої інстанції не взято до уваги даний факт та визнано неповажними причини подання скарги від 04 липня 2024 року. Покликається на ч. 5 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та ухвалити судове рішення про задоволення її скарги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Відділ Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23 січня 2013 року Рівненський міський суд Рівненської області видав виконавчий лист № 2-2010/11 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості по кредиту.

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26 травня 2016 року відкрио виконавче провадження № 51222675 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2010/11, виданого 23 січня 2013 року Рівненським міським судом, щодо боржника ОСОБА_5 ..

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2016 року була надіслана боржнику ОСОБА_5 16 червня 2016 року супровідним листом за вихідним № 26-13755п та отримана нею особисто 30 червня 2016 року, що підтверджується повідомлення про вручення відправлення № 26-13754п,13755п.

Про обізнаність заявниці щодо наявності відкритого виконавчого провадження № 51222675 та оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2016 року свідчить заява боржника ОСОБА_6 від 11 листопада 2016 року, адресована начальнику Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ, про зняття арешту з рахунку, накладеного постановою ВП № 51222675 від 21 липня 2016 року, за результатами якої 19 грудня 2016 року державний виконавець виніс постанову про звільнення з-під арешту коштів, що містяться на рахунку.

Наведене спростовує покликання апелянта ОСОБА_5 на те, що їй не було відомо про ці обставини, які вона розцінює як порушення свого права, аж до 04 липня 2024 року.

Виходячи з того, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 51222675 від 26 травня 2016 року боржник отримала 30 червня 2016 року, перебіг десятиденного строку на оскарження вказаної постанови почався 01 липня 2016 року та закінчився для неї 10 липня 2016 року.

Зі скаргою про визнання вказаної постанови незаконною та її скасування заявниця звернулася до суду лише 08 липня 2024 року, тобто з пропуском строку для подання скарги.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строків, встановлених законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (ст.126 ЦПК України).

Як встановлено судом, зі скаргою про визнання постанови незаконною та її скасування ОСОБА_5 звернулася до суду лише 08 липня 2024 року, тобто з пропуском строку для подання скарги. При цьому, жодних відомостей, які б свідчили про поважність причин пропуску заявницею строку звернення до суду, у скарзі та доданих до неї матеріалах не зазначено, не заявлено клопотання заявниці про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду та підстав для визнання таких поважними, та в апеляційній скарзі також не наведено таких обставин.

Покликання апеляційної скарги на те, що про порушення своїх прав, а саме порушення строків відкриття виконавчого провадження № 51222675 за виконавчим листом № 2-2010/11, ОСОБА_5 дізналася 04 липня 2024 року від солідарного боржника ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, як такі що не підтверджені належними і достовірними доказами, а також з огляду на те, що суперечать матеріалам справи, зокрема, повідомленню про вручення відправлення № 26-13754п,13755п, яке отримано особисто скаржницею 30 червня 2016 року. Окрім того, постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2016 року, в якій, серед іншого, зазначено дату набрання рішенням законної сили та дату подання заяви про примусове виконання, заявниця отримала 30 червня 2016 року, а отже, саме з цього дня боржник повинна була дізнатися про порушення її прав, оскільки ніщо не перешкоджало їй перевірити дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі й щодо строків відкриття виконавчого провадження.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулює, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду про те, що скарга про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 51222675 від 26 травня 2016 року подана після закінчення передбаченого ст.449 ЦПК України строку на оскарження рішення державного виконавця, вимоги скарги про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов, винесених після відкриття виконавчого провадження, є похідними, а відтак скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.