Справа № 953/2051/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Бєлової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій вона просить: визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №3620 від 27.09.2011 про народження дитини ОСОБА_3 , де у відомості про батьківство вказати батьком дитини - ОСОБА_2 , а прізвище дитини залишити без змін.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що її дружні, а згодом любовні стосунки з ОСОБА_2 (далі за текстом - відповідачем) розпочалися в серпні 2010 року. На початку 2011 року вона несподівано дізналася про свою вагітність, про що одразу повідомила своїх батьків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також телефоном, у їх присутності відповідача, який знаходився на той час на телевізійних зйомках у Москві. Відповідач спокійно вислухав її і без зволікань дав обіцянку піклуватися про неї і майбутню дитину, але з врахуванням звичного для нього стилю життя, обумовленого перманентним проживанням вдалині від України, тобто там, де йому вдавалося знайти перспективну роботу за акторським фахом коміка. Оскільки їхня сім`я мешкає в маленькій 1-кімнатній квартирі, в якій бракує місця для усамітнення, її родичі були мимовільними спостерігачами переважної більшості її розмов з відповідачем за топомогою телефону/вайбером/скайпом протягом 2010-2018 років, в яких знайшли відображення етапи спочатку розвитку, а потім і занепаду їхніх взаємовідносин. Питання про одруження з відповідачем вона не порушувала, оскільки з часів їхнього знайомства знала, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі і в нього є повнолітній син. З весни 2011 року її стосунки з відповідачем почали набувати характеру подружніх стосунків, шлюбу гостьового типу. Вони вибудовувалися переважно в процесі інтенсивного електронного листування та практично щоденних розмов телефоном, в той час як безпосередні зустрічі, що відбувалися в Харкові та іноді в Києві, були, хоча й досить регулярними, але нетривалими. Вже під час її вагітності відповідач своїми конкретними діями довів їй, що ставиться до їхніх стосунків серйозно, тобто як до подружніх. Так, в травні 2011 року вона виїхала на запрошення відповідача до його рідного міста Запоріжжя, щоб доглядати його престарілу матір в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вона з емоційним підйомом прийняла його запрошення, вважаючи, що відповідач хоче познайоми ти її із своєю матір`ю і заздалегідь підготувати її до народження ще одного онука або онуки. Крім того, було очевидно, що робота відповідача у Москві перешкоджала йому належним чином доглядати за матір`ю в Запоріжжі, і вона була рада звільнити його від цього тягаря, оскільки вважала догляд за матір`ю відповідача їхнім спільним родинним обов`язком. Думаючи, що квартира ОСОБА_6 у Запоріжжі стане і її новим домом, і домом їхньої з відповідачем дитини, вона планувала, що з часом переберуся туди з дитиною жити. Але народжувати дитину вона вирішила у Харкові, розраховуючи на допомогу з боку її матері у догляді за немовлям в перші тижні його життя. У Запоріжжя її відвозив друг відповідача, за дорученням останнього, а коли вона там перебувала, інший товариш відповідача передавав їй гроші на утримання їх з матір`ю. В червні 2011 року вона повернулася до Харкова для чергового відвідування жіночої консультації. Останні місяці вагітності були важкими і вона потребувала допомоги з боку своїх батьків. До Запоріжжя вона більше не поверталася. В другій половині її вагітності відповідач організував проходження нею медичного дослідження, передавав гроші для облаштування квартири її батьків до прийому новонародженої, оплати послуг пологового будинку.

Зазначає, що 05 вересня 2011 року вона народила доньку ОСОБА_7 в «Українському медичному центрі акушерства, гінекології та репродуктології МОЗ України (м. Харків)», куди її поклали за протекцією харківських друзів відповідача. Відповідач в той час був зайнятий на зйомках у Москві, через що не зміг прибути до Харкова, щоб забрати їх з дитиною з пологового будинку. Це зробили її батьки. Але, що було абсолютно неочікуваним для неї - відповідач телефоном відмовився надати паспортні дані і взагалі підписувати разом з нею спільну заяву про батьківство щодо дитини, наполягаючи на тому, щоб вона зареєструвала дитину за своїм дівочим прізвищем. Тільки значно пізніше вона усвідомила власну слабкість перед його професійними акторськими талантами одягати на себе різноманітні маски і вигадувати хибні аргументи для отримання довіри від людей на власну користь. А в той час, знаходячись у виснаженому, безпорадному стані через складні пологи і нестачу грудного молока для годування дитини, вона не могла протистояти його впливу і відстоювати законні інтереси дитини, свою честь і гідність, а також своїх батьків. Крім того, вона не могла не брати до уваги його бажання зберегти у таємниці їхні з ним стосунки, які, нібито, могли завдати йому серйозної репутаційної шкоди. Вона зареєструвала дитину на прізвище ОСОБА_8 . Проти того, щоб вона записала дитину по-батькові як ОСОБА_9 , відповідач не заперечував.

Вказує, що в грудні 2011 року ОСОБА_10 , яка є бабою дитини, померла. Її тіло кремували в харківському крематорії. На панахиді були присутні ОСОБА_11 і вона як члени родини померлої. Ані дружини відповідача, ані його сина, на панахиді не було, і вона відчувала, що є справжньою дружиною відповідача. На поминках, після кремації, вона запитала відповідача про його плани щодо квартири померлої, яка залишилася йому як єдиному спадкоємцю. Він ухилився від обговорення цього питання, сказавши, що хоче купити їм з дитиною квартиру в Харкові, і вона повірила йому. Відповідач добре заробляв в ті часи у Москві, і вона сприймала його слова про квартиру як вагомий доказ на користь серйозності його планів з часом утворити з ними повноцінну сім`ю треба лише почекати. Розмови про квартиру він не полишав протягом кількох років, відкидаючи знайдені нею варіанти 1-кімнатної квартири і наполягаючи на купівлі великої 3-кімнатної квартири. До них він залучав свою харківську знайому, з якою він познайомив позивачку ще в 2014 році, і навіть звертався до неї за допомогою у пошуку квартири для купівлі. 05 вересня 2012 року відповідач, прибувши до Харкова для святкування першої річниці народження дитини, погодився на її прохання охрестити її. На обряді хрещення ОСОБА_7 , були присутні вона з відповідачем як рідні батьки ОСОБА_7 ; батько позивачки та хрещені батьки дитини, які є близькими друзями відповідача, з якими позивачка познайомилася під час свого перебування в Запоріжжі в 2011 році. Відповідач з дитиною на руках увійшов до ОСОБА_12 та передав дитину хрещеному батьку, сам же при проведенні обряду став поруч з позивачкою у другому ряду, тобто там, де за церковними канонами мають стояти рідні батьки охрещуваної особи. Тим самим відповідач в черговий раз дав зрозуміти присутнім, що він визнає себе батьком ОСОБА_7 . Вважає, що відповідач визнав своє батьківство стосовно дитини в приватному порядку, тобто перед нею, дитиною, своєю матір`ю, батьками позивачки, а також своїми близькими друзями.

Вказує, що у 2011-2013 роках відповідач приїжджав до Харкова на день-два практично щомісяця, щоб побачитися з нею і відпочити після напруженої роботи на знімальному майданчику. Він не міг зупинятися у них, винаймав приватні квартири або номери в готелях, де вона його відвідувала. Починаючи ж з 2014 року їхні взаємні почуття почали слабіти, і він став рідше навіщати її. Поступово їхні родинні стосунки звузились до кола спільних турбот, пов`язаних з утриманням та вихованням доньки ОСОБА_7 . В перші роки після народження дитини відповідач надавав грошові кошти для їхнього з позивачкою харчування, лікування та ведення домашнього господарства у достатній кількості, переважно готівкою під час зустрічей з ним. А одяг для дитини він передавав через своїх харківських друзів. Надаючи їм з дитиною матеріальну допомогу, відповідач старанно уникав таких способів перерахування грошей і навіть передачі дитячих речей, які могли б бути використані нею в суді як доказ його участі в утриманні дитини. Перерахування грошей на її платіжну картку він здійснював на умовах анонімності переважно з платіжних терміналів самообслуговування, призначених для прийняття готівки і перерахування коштів від анонімного платника на банківську картку певної особи, або користуючись сервісом 3700 від АТ КБ «Приватбанк», який також не надає отримувачу коштів вичерпних даних стосовно особи платника. Але зазвичай відповідач перевіряв телефоном або вайбером, чи отримала вона гроші.

Крім того, тричі у 2015, 2016 та у 2017 роках відповідач організовував за власний кошт 10-денне оздоровлення доньки при її супроводі в м. Бердянськ на Азовському морі (бази відпочинку «Аркада» та « ОСОБА_13 »). Туди він і сам приїжджав в 2015 році на три дні, щоб усамітнитися з ними. В 2018 році відповідач продовжував активно спілкуватися з дитиною за допомогою телефону у її присутності та присутності її батьків.При цьому відповідач не зпборняв дитині називати його батьком, запевняв дитину у любові до неї. В липні 2020 року вона отримала останній переказ від нього у сумі 4950 грн., після чого грошових коштів від відповідача, тобто протягом 19 календарних місяців поспіль, більше не надходило.

Таким чином, відповідач фактично визнав себе батьком дитини і протягом наступних років жодного разу не ставив під сумнів своє батьківство. В 2011-2013 роках він підтримував з нею фактично подружні стосунки наскільки це взагалі могло бути можливим при роз`їзному характері його акторської кар`єри.

Позивачка вказує, що позов заявлено виключно в інтересах дитини з метою встановлення правового зв`язку між дитиною та її батьком ОСОБА_2 . Цей правовий зв`язок між дитиною та її батьком забезпечить захист встановлених законодавством прав дитини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові Харківського міського управління юстиції про визнання батьківства, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом 5 днів з моменту отримання позивачем зазначеної копії ухвали.

16.02.2022 позивачкою подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 12.04.2023 визначено головуючу суддю у справі: ОСОБА_14 . Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади, Відповідно до п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (рішення Вищої ради правосуддя №325/0/15-23 від 11.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_15 з посади судді Київського районного суду м.Харкова у відставку»).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова віл 17.04.2023 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_16 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання батьківства - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М., продовжено підготовчий розгляд справи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2023 призначено по справі судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу. Провадження по справі № 953/2051/22 зупинено на час проведення експертизи.

27.09.2023 до суду надійшло повідомлення Харківського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.10.2023 відновлено провадження в справі, призначено підготовче засідання.

11.10.2023 електронним шляхом до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких вказано, що перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має заперечень проти встановлення факту батьківства, та повідомляє, що проведеною перевіркою архівних даних відділу виявлено актовий запис про народження № 3620, складений 27.09.2011 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (сучасна назва Перший відділ ДРАЦС у місті Харкові СХМРУМЮ) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька в якому зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.11.2023 призначено по справі №953/2051/22 судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу. Провадження по справі № 953/2051/22 зупинено на час проведення експертизи.

14.03.2024 до суду з Харківського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 05.03.2024 №СЕ-19/121-24/1179-БД за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.03.2024 відновлено провадження в справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної молекулярно-генетичної експертизи у даній справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.05.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті.

30.07.2024 електронним шляхом до суду надійшли пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бєлової О.Є. зі змісту яких вбачається, що останній заперечує проти завдоволення позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначає, що зміст позовної заяви, за своєю суттю, складається з життєпису відповідачки, де остання посилається на обставини, які вона не може підтвердити жодним з наданих до суду доказів. Посилання на можливі показання свідків, спільні фотографі, особисте листування, рух коштів по банківському рахунку жодним чином не може свідчити про доведеність факту батьківства відповідача, оскільки не є прямими доказами щодо кровної спорідненості між малолітньою дитиною та відповідачем. Зазначені докази лише підтверджують наявність відносин між сторонами, але аж ніяк факт батьківства відповідача щодо дитини. Щодо показань свідків, які були допитані судом за клопотанням позивачки, які є батьками останньої, відповідач вважає, що вони у будь-якому випадку, діють на стороні самої позивачки, сприймаючи усю інформацію, що надана позивачкою, довірливо та без критичного аналізу. Щодо руху коштів на банківських рахунках, зазначає, що переказ коштів не може слугувати доказом у даному спорі, оскільки відповідач не був позбавлений можливості допомагати позивачці не залежно від наявності або відсутності спільної дитини. Спільні фотографії також жодним чином не підтверджують факт батьківства відповідача. Зазначає, що у витязі з ДРАЦСГ про народження, що доданий до позовної заяви позивачко, відомості про батька записані в порядку ст.135 СК України. В той же час, позивачкою не зазначено відповідача у якості батька дитини. Таким чином, усі докази, що надаються позивачкою жодним чином не підтверджують факт батьківства відповідача до дитини. Усі обставини, викладені у позовній заяві, є лише припущенням позивачкт та не можуть бути доведені жодним із наданих до суду доказів. Вказує, що доводи позивачки спростовуються висновок експерта від 05.03.2024 року №СЕ-19/121-24/1179-БД, яким однозначно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про зупинення провадження у справі та про призначення повторної експертизи.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи.

Представник відповідача - адвокат Бєлова О.Є. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, у поданих до суду письмових поясненнях начальник Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прохала розглядати справу за відсутності представника відділу.

Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на те, що неявка в судове засідання учасників справи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів.

Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові заяви по суті справи, допитавши свідків, дослідвши письмові документи , висновок експерта та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , про що 27.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №3620. Батьками зазначені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції.

Згідно з даними, які містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №7 від 23.07.2013, 27.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №3620 про народження ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини - ОСОБА_17 , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб, зареєстрований 09 серпня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №3247. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_20 , дружини - ОСОБА_20 .

Судом досліджено надані позивачкою роздруківки скрін-шотів з листуванням з особою, підписаною як «АВН», фотографії із зображенням позивачки, відповідача, дитини.

Стороною відповідача факт переписки відповідача з позивачкою не заперечувався.

Судом також досліджено надані позивачкою виписки по руху грошових коштів, з яких вбачається перерахування на рахунок позивачки грошових коштів.

Стороною відповідача факт перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позивачки не заперечувався.

Згідно з даними, які містяться у висновку експерта від 05.03.2024 №СЕ-19/121-24/1179-БД за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за матеріалами цивільної справи №953/2051/22, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (об`єкт № 2), малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 3) (таблиця 1.1, додаток 1). Порівняльним дослідженням встановлено, що генетичні ознаки (ДНК- профіль) зразка букального епітелію малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 3), містять генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК-профілі зразка букального епітелію гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (об`єкт № 2), та не містять генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК-профілі зразка букального епітелію гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1). Таким чином, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 надала пояснення про те, що позивачка, ОСОБА_1 є її донькою, вони проживали за одною адресою до вересня 2018 року. В грудні 2010 року донька їздила до Києва за запрошенням ОСОБА_2 . Як саме вони познайомилися, їй не відомо. Також ОСОБА_2 приїздив до Харкова та з донькою зустрічався. Вона була присутня при розмові, коли позивачка повідомила відповідачу про свою вагітність. Факт батьківства ОСОБА_2 не заперечував. У період з березня 2011 року свідок особисто не один раз розмовляла з ОСОБА_2 по телефону. Зі слів позивачки їй відомо, що в кінці травня - початку червня 2011 року ОСОБА_1 на прохання відповідача їздила в місто Запоріжжя, де проживала мати ОСОБА_2 , яка хворіла та потребувала сторонної допомоги. ОСОБА_1 до міста Запоріжжя відпозив товариш відповідача. У місті Запоріжжя ОСОБА_1 була приблизно один місяць, після чого повернулася до міста Харків для вирішення медичних питань з приводу вагітності.

Свідок пояснила, що після народження ОСОБА_1 дитини, відповідач організовував хрестини дитини та на христинах був присутній особисто. Також у присутності свідка дитина спілкувалась по телефону з ОСОБА_2 . Коли дитині було три роки, відповідач приїздив до міста Харков, свідок з ним особисто спілкувалася. Дитина називала ОСОБА_2 батьком. Також свідку відом, що відповідач переказував гроші на утримання дитини, присилав одяг, подарунки. За рахунок відповідача дитина з позивачкою відпочивали на морі. За зовнішніми ознаками дитина, яку нарождила ОСОБА_1 схожа на ОСОБА_2 . Нинішній чоловік ОСОБА_1 не знайомий з ОСОБА_2 . Дитина з 2020 року не спілкується з ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 надав пояснення про те, що він є батьком ОСОБА_1 . З ОСОБА_2 він особисто зустрічався у місті Київі, коли їздив забрати ОСОБА_1 . Зазначив, що під час вагітності ОСОБА_1 . ОСОБА_2 допомагав донці матеріально, допомагав облаштували квартиру до народження дитини. Також допомагав влаштувати доньку в роддом. Вказав, що ОСОБА_1 народила онуку в 2011 році. Після її народження ОСОБА_2 надавав матеріальну допомогу, іграшки, одяг присилав. Ініціатива похрестити дитину також була ОСОБА_2 , він все організував. Хрещеним онуки є друг відповідача. ОСОБА_2 спілкувався з дитиною, як батько, дитина його знала та не боялася. Ввважає, що відповідач для чужої дитини не надавав би допомоги грошима, не організовував би відпочинок на море. Відповідач з позивачкою та їх сумісної дитиною декілька разів відпочивали на морі.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивачка ОСОБА_1 надала пояснення про те, що у 2010 році їх з відповідачем познайомив спільний знайомий. З вересня 2010 року вони спілкувались, приїздили один до одного. Відповідач запевняв її , що він з дружиною не проживає, тому вона вважала його вільним чоловіком. У неї з відповідачем були близькі стосунки, в тому числі й інтимні. У вказаний період, крім відповідача, вона не перебувала з іншим чоловіком у будь-яких стосунках, в тому числі і в інтимних.

Свідок пояснила, що після того, як вона дізналася, що завагітнила від відповідача, останній перебував у місті Москва. У звязку з чим, вона йому зателефонувала та повідомила про вагітність. Відповідач вказану подію прийняв дуже позитивно, повідомив їй, що буде піклуватися про неї з дитиною. Однією сім`єю вони не жили, бо відповідач багато був у відрядженнях. Зустрічалися раз в тиждень десь до 2011 року. Після народження дитини відповідач також часто приїздив. Коли настав час реєструвати народження дитини, відповідач спочатку погоджувався записати його батьком, однак останньої миті згоду на запис його відомостей як про батька дитини не надав, сказав, щоб вона записувала дитину на своє прізвище. З дитиною відповідач активно спілкувався до 2018 року, дитина називала його татом. Дитина з відповідачем дуже схожі. Потім до 2020 року відповідач їй тільки писав повідомлення. Наразі відповідач з дитиною не спілкуються. Зазначсила, що з народження дитини відповідач вважав себе батьком дитини.

У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 9 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 Сімейного кодексу України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21) зазначено, що «при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно з висновком експерта від 05.03.2024 №СЕ-19/121-24/1179-БД за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, ОСОБА_2 не може бути біологічним батьком ОСОБА_3 .

Підстав визавати вказаний висновок експерта необгрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правельності, судом не встановлено.

Суд зазначає, що досліджені в межах розгляду даної справи докази, зокрема, показання свідків, фотознімки, переписка позивачки з відповідачем, зі змісту яких вбачається, що відповідач протягом тривалого часу вважав себе батьком ОСОБА_3 , яку позивачка народила ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є достатніми доказами, які б підтверджували факт того, що відповідач є біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 та які спростовують висновок експерта від 05.03.2024 №СЕ-19/121-24/1179-БД за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

З огляду на зазначене, те, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердити батьківства, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_23 про визнання батьківства є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Суд розподіляє судові витрати між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, а саме покладає судові витрати на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про визнання батьківства.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову, Харківського міського управління юстиції, адреса: м.Харків, вул.Римарська, 28.

Суддя - С.М. Лисиченко

Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2024.