ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8614/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., позивача - ОСОБА_1 , розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шпак Антоніна Петрівна про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відрилася спадщина. Маючи намір оформити спадщину, позивач звернулася до приватного нотаріуса Шпак А.П., проте у прийнятті заяви про видачу свідоцтва на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності доказів проживання разом із спадкодавцем. Водночас, як зазначає позивач, вона з 2008 року і до моменту смерті спадкодавця проживала разом з ним, востаннє за адресою: АДРЕСА_1 , що було зумовлено станом здоров`я батька, у якого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було ампутовано обидві нижні кінцівки, а тому він не міг самостійно собою опікуватися і потребував постійного стороннього догляду. Також в подальшому у 2020 році батько позивачки був госпіталізований до лікарні внаслідок інсульту, в результаті якого він втратив можливість розмовляти та виявився повністю паралізованим.

Отже, у зв`язку із тим, що позивачка не може реалізувати своє право на спадщину, а інші спадкоємці відсутні, вона змушена звернутись із цим позовом до суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/19287/23 за цим позовом за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 28 лютого 2024 року, залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шпак Антоніну Петрівну.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 березня 2024 року. 29 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 30 травня 2024 року.

Відповідач і третя особа у судові засідання своїх представників на направили, про причини неможливості явки суд не повідомили, відзив на позов та письмові пояснення не надали.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Як визначено ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що Бабушкінським районним відділом ЗАГС складено актовий запис №1897 від 30 травня 1986 року.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 29 серпня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб, прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіля марки Hyundai, модель і20, тип легковий хетчбек-В, рік випуску 2011, номер шасі НОМЕР_4 .

Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Проте, їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як передбачено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька у зв`язку з тим, що вона на день відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем. Заяву на прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подала, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, інформація щодо посвідчених заповітів - відсутня.

На підтвердження факту свого постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини позивач надала (1) довідку від 13 вересня 2023 року, складену керуючою справами в будинку АДРЕСА_3 , затверджену Головою правління ОСББ Урлівська 23 І.В. Заїчко, згідно з якою зафіксовано факт постійного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 його доньки ОСОБА_1 , яка наглядала за батьком, який самостійно не пересувався без сторонньої допомоги у зв`язку з хворобою; (2) медичну документацію ОСОБА_2 та направлення і Довідку до акту огляду МСЕК, якою підтверджується втрата здатності ОСОБА_2 до самообслуговування та потреба у сторонньому догляді; квитанції про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2 як до, як і після смерті ОСОБА_2 .

Також допитаний у судовому засіданні як свідок рідний брат спадкодавця ОСОБА_7 підтвердив факт неможливості спадкодавця до самообслуговування внаслідок перенесеної травми та хвороби, здійснення ОСОБА_1 догляду за її батьком та їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 на день його смерті, обладнання квартири спеціальним ліжком та апаратурою для догляду.

Таким чином, факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу та на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а тому ОСОБА_1 , вважається такою, що прийняла спадщину після смерті її батька, оскільки не заявляла про відмову від спадщини.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім як в судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заявлені вимоги є законним, обґрунтованим належними та достатніми доказами, які є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх достовірності.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останнього, надасть змогу позивачу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька у встановленому законом порядку.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шпак Антоніна Петрівна про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач: Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30 травня 2023 року.

Суддя О.В. Якусик