ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6656/24 Справа № 227/1690/23 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №227/16900/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Лідія Іванівна,

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року,

встановив:

У липні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Поліс) відносно транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).

Під час укладення Полісу відповідач надала позивачу інформацію, що вказаний транспортний засіб має дійсний протокол обов`язкового технічного контролю (далі за текстом ОТК) з датою наступного проходження ОТК - 27 липня 2021 року.

Оскільки позивач не має доступу до бази даних МВС України щодо проходження транспортними засобами ОТК, тому страховик при укладенні Полісу керувався виключно інформацією наданою клієнтом.

27 липня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений Поліс № ЕР-200739180, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб. Строк дії Полісу з 00:00 годин 28 липня 2020 року по 27 липня 2021 року включно. В розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ підлягає ОТК 27 липня 2021 року, оскільки за своїми технічними характеристиками забезпечений ТЗ відноситься до вантажних автомобілів.

22 лютого 2021 року за участю забезпеченого полісом транспортного засобу сталася ДТП. З метою розслідування вказаного страхового випадку позивач звернувся до сервісного центру МВС України з запитом щодо проходження ОТК забезпеченим ТЗ, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», експлуатація транспортних засобів, які підлягають ОТК, але не пройшли його, забороняється. У відповідь на свій запит позивач отримав інформацію про те, що забезпечений транспортний засіб станом на 22 лютого 2021 року (на момент ДТП) ОТК не пройшов.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач при укладенні Полісу ввела позивача в оману, оскільки повідомила неправдиву інформацію про проходження забезпеченим транспортним засобом ОТК з датою наступного проходження ОТК - 27 липня 2021 року, тобто надала неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування.

У зв`язку з вказаними діями відповідача, позивачем був укладений з відповідачем Поліс на строк, що перевищує строк чергового проходження ОТК забезпеченим ТЗ, що суперечить абзацам 6 та 7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 203,215, 229, 230 ЦК України, вважає, що за таких обставин вказаний Поліс є недійсним внаслідок обману відповідачем позивача щодо фактів, які впливали на укладення правочину і тому просить визнати Поліс, який укладено між сторонами, недійсним з моменту його укладення, тобто з 27 липня 2020 року.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати недійсним, з моменту його укладення, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200739180, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року позов задоволено. Визнано недійсним з моменту його укладення, тобто з 27 липня 2020 року, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200739180, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхова група «Оберіг» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Л.І., ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що позивач, як страховик, не надав суду належних та допустимих доказів направлення відповідачці, як власнику транспортного засобу, пропозиції укладсти договір страхування, яку формує страховик на підставі звернення страхувальника, в якій було б зазначено про необхідність проходження технічного огляу з урахуванням зазначеного страхувальником типу її транспортного засобу, який піддається технічній верифікації відповідно до отриманої інформації про назву транспортного засобу та його він-коду.

Також апелянт вказує на те, що позивачем не доведено, що при укладенні договору відповідач діяла умисно та повідомила недостовірну інформацію стосовно предмету страхування, оскільки інформація про ТЗ була відкритою, доступною та наявною у відповідних підтверджуючих документах на ТЗ, які були надані для укладення оспорюваного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до всиновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 27 липня 2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_1 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс №ЕР-200739180, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vice-codeНОМЕР_2). Термін дії Полісу встановлений з 00 годин 00 хвилин 28 липня 2020 року по 27 липня 2021 року включно (том 1 а.с.5).

Відповідно вишевказаного Полісу зазначено, що тип ТЗ відноситься до категорії - С1 та ТЗ підлягає обо`язковому технічному контролю - 27 липня 2021 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 та є вантажним фургоном, маса без навантаження 1725 кг, повна маса 2950 кг (том 1 а.с.6).

22 лютого 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого, з метою розслідування страхового випадку, позивач звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю (далі - ОТК) означеним транспортним засобом.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України № 1413ад від 09 вересня 2021 року у відповідь на запит адвоката Стецюра О.В. щодо наявності протоколів ОТК ТЗ вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vіn-код НОМЕР_2 ), на зазначені у запиті дати ОТК не проходив (том 1 а.с.7).

Згідно запиту адвоката Стецюри О.В. від 06 серпня 2021 року, який був адресований Головному сервісному центру МВС України вбачається, що в ньому запитувалась інформація щодо наявності у транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vіn-код НОМЕР_2 ), станом на 22 лютого 2021 року, дійсного протоколу ОТК (том 2 а.с.25).

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач посилався на те, що відповідач при укладенні Полісу ввела позивача в оману, оскільки повідомила неправдиву інформацію про проходження забезпеченим транспортним засобом ОТК з датою наступного проходження ОТК - 27 липня 2021 року, тобто надала неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, свідомо, при укладенні договору в електронній формі, повідомила неправдиві відомості щодо наявності діючого ОТК та про дату проходження наступного ОТК - 27 липня 2021 року, тобто приховала правдиву інформацію, що мала значення для укладення договору страхування, у зв`язку з чим спірний договір не відповідає вимогам ст.ст.17,12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Норми, що стосуються обов`язкового страхування, містяться у спеціальному законодавстві, зокрема, Законах України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року; «Про страхування» від 07 березня 1996 року.

Відповідно пункту 1.1. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Згідно п. 1.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Пунктом 14.2. ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» передбачено, що страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» передбачено, що страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Згідно абз. 6, 7 п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» визначено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно пункту 17.3. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також за вимогою страховика надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» передбачає, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 673 затверджено Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 2.1.4. Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ.

Протоколом МТСБУ від 14 липня 2016 року № 384/2016 затверджено Інструкцію про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 29 серпня 2011 року № 558.

Визначено Інструкцією, що в розділі «8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладенні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу у якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов`язковому технічному контролю (ОТК) (якщо так, то вказується дата наступного ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

Перед внесенням відомостей до розділу 8 слід отримати від страхувальника інформацію щодо необхідності проходження відповідним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», про що здійснити відповідний запис у внутрішньому договорі страхування.

У разі, якщо транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, то внутрішній договір страхування по відношенню до нього укладати за умови надання страхувальником для огляду страховику протоколу перевірки технічного стану цього транспортного засобу чи талону державного технічного огляду.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перевищують один рік, внутрішній договір страхування укладається строком на один рік.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є меншим ніж один рік, то внутрішній договір укладається на строк, що відповідає цілому числу місяців до дати чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю чи, відповідно, до закінчення дії талону державного технічного огляду.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перевищують один рік, внутрішній договір страхування укладається строком на один рік.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є меншим ніж один рік, то внутрішній договір укладається на строк, що відповідає цілому числу місяців до дати чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю чи, відповідно, до закінчення дії талону державного технічного огляду.

Фактичні обставини справи, подані та досліджені судом докази вказують на те, що 27 липня 2020 року між страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та страхувальником ОСОБА_1 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200739180.

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог статті 230 ЦК України якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Відповідно ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У пункті 6 Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії МТСБУ від 25 травня 2017 року № 401/2017 і розроблений у відповідності до Положення про особливості укладання електронних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг, визначено, що відомості, зазначені в п. п. 1-4 страховик повинен отримати від страхувальника, але має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та за даними державних інформаційних ресурсів.

Встановленні колегією суддів апеляційного суду фактичні обставини у справі на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що страховик Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 27 липня 2020 року, предметом якого був транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT TRAFIC 1.9DCI», державний номерний знак НОМЕР_1 (vіn-код НОМЕР_2 ), який підлягає обов`язковому технічному контролю, не пред`являв до страхувальника ОСОБА_1 вимог щодо надання додаткової інформації чи документів та погодився з тими відомостями, які були надані відповідачем.

При цьому, зважаючи на вимоги п. 6 Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 25 травня 2017 року № 401/2017 і розробленого у відповідності до Положення про особливості укладання електронних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг відомості, страховик не був позбавлений можливості перевірити надану відповідачем інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте, страховик (позивач у справі) при укладенні договору страхування з ОСОБА_1 погодився з тими відомостями, які були надані відповідачем.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи позивача в обгрунтування позовних вимог про те, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється виключно з інформації, наданої/заповненої страхувальником, відтак, саме страхувальник повідомляє страховика про необхідність проходження відповідним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження такого контролю та про строки дії чинного протоколу про ОТК, і лише на підставі цієї інформації, поданої страхувальником формується поліс з відповідною інформацією, зазначеною у внутрішньому договорі страхування (полісі).

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що під час розгляду справи позивач не подав до суду належних та достатніх доказів на спростування презумпції правомірності правочину. Обставини, які б свідчили про введення сторони страховика (Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг») в оману, є недоведеними, зокрема, сам факт обману, наявність умислу в діях страхувальника ОСОБА_1 , спрямованого на введення страховика в оману щодо умов страхування, тому правові підстави для визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі зазначених позивачем правових норм відсутні.

Отже, доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» залишені без задоволення, то судові витрати за подання позовної заяви до суду не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала позов до суду.

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн, вимоги якої задовольняються, слід покласти на позивача - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Лідія Іванівна, задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 гривен.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста