КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5748/2024
справа №756/4939/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Ткач М.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,-

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення коштів.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог мотивовано тим, що 11 листопада 2021 року позивачка та відповідач уклали Попередній договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення вагітності за пакетом «Стандарт». За умовами Попереднього договору сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тиждень вагітності позивачки (у разі спостереження вагітності в Товаристві або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тиждень терміну вагітності позивачки (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти основний договір про надання медичної допомого (медичних послуг) з ведення пологів, одноплідної вагітності, за пакетом «Комфорт».

На виконання зобов`язань, передбачених пунктом 1.4 Попереднього договору, 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатила аванс у розмірі 60 092,00 грн.

Вказує, що у зв`язку із початком військової агресії на території України Основний договір не укладено у строк, визначений Попереднім договором, відтак зазначає, що зобов`язання, передбачені Попереднім договором припиняються. Нових зобов`язань у сторін не виникло у зв`язку із неукладенням Основного договору.

Зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору ОСОБА_1 направлено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» заяву із вимогою повернення сплаченого авансу за Попереднім договором. Заяву направлено на електронну адресу, розміщену на сайті медичного закладу. Вказує, що 28 березня 2022 року позивачка отримала відповідь від відповідача про отримання відмови ОСОБА_1 від Попереднього договору, проте Товариство відтермінувало на невизначений строк час повернення коштів.

Крім того, за адресою реєстрації ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» позивачкою направлено досудову вимогу про повернення сплаченого авансу із реквізитами для повернення коштів.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі

- 60 092,00 грн - сплаченого авансу на підставі Попереднього договору;

- 12 786,28 грн - інфляційних втрат за період з 05 квітня 2022 року по 14 квітня 2023 року;

- 1 852,15 грн - 3% річних за період з 05 квітня 2022 року по 14 квітня 2023 року;

- 421,24 грн - інфляційних втрат за період з 15 квітня 2023 року по 13 червня 2023 року;

- 296,34 грн - 3% річних за період з 15 квітня 2023 року по 13 червня 2023 року;

- 480,74 грн - інфляційних втрат за період з 14 червня 2023 року по 22 липня 2023 року;

- 192,62 грн - 3% річних за період з 14 червня 2023 року по 22 липня 2023 року.

Стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12200,00 грн, а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Рішенням Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60092,00 грн, 3% річних у розмірі 2341,11 грн, інфляційні витрати у розмірі 13440,41 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1070,10 грн.

В задоволенні решти позивних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 11 листопада 2021 року між сторонами укладено попередній договір №266П/11/2021 про надання медичної допомоги з ведення пологів.

У відповідності до пункту 1.1 Попереднього договору сторони приймають на себе зобов`язання у термін з 22 до 32 тижня вагітності Пацієнта (у разі спостереження вагітності в Медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності Пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Комфорт» (надалі - «Основний договір» або «Договір»), на умовах якого Пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів Пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього.

Таким чином, укладений попередній договір передбачає собою укладення у певному терміні тижня вагітності типового договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, місце надання яких зазначено в основному договорі.

Згідно пункту 1.4. Попереднього договору при його підписанні Пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 60092,00 грн, що дорівнює ціні/вартості послуг Медичного закладу за Основним Договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Стандарт»). Позивачкою на користь відповідача було здійснено оплату у розмірі 60092,00 грн.

Пунктом 1.8 Попереднього договору передбачено, що у разі не укладання Основного договору, у термін, передбачений пунктом 1.1. Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім договором припиняються, при цьому грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню Медичним закладом Пацієнтові, протягом 5 календарних днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги Пацієнта.

Зазначає, що із 24 лютого 2022 року Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан в Україні, дію якого продовжено і по теперішній час. Торгово-Промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року віднесла військову агресію російської федерації проти України до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та підтвердила, що такі обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вказує, що введений воєнний стан та його негативні наслідки унеможливили для Товариства виконання своїх обов`язків перед позивачкою щодо своєчасного повернення грошових коштів за її вимогою у зв`язку із припиненням Попереднього договору. З початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим, десятки людей отримали притулок в пологовому будинку в якості укриття. В наслідок ворожих обстрілів будівля медичного закладу пошкоджена. З 06 березня 2022 року через активні бойові дії біля пологового будинку відповідач призупинив свою роботу та не приймав пацієнтів до вересня 2022 року.

Щодо стягнення інфляційних втрат зазначає, що у зв`язку із негативними наслідками воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" звільнено від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦПК України на підставі статті 617 ЦПК України. Посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 та на аналогічну позицію, викладену в постанові Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року у справі №756/6370/22.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу згідно рішення суду першої інстанції вказує, що для відповідача у зв`язку зі скрутним фінансовим станом, який спричинено обстрілами та пошкодженнями приміщення закладу, тривалим призупиненням роботи медичного закладу, збільшення грошових вимог від позивачки за рахунок стягнення неспірних витрат на правову допомогу є критичним. Посилається на завищений розмір витрат на правову допомогу, оскільки справа є не складною, ураховуючи обставини справи уважає, що розмір судових витрат на правову допомогу має складати 3000,00 гривень.

Вказує на передчасність звернення позивачки до суду з метою повернення грошових коштів у зв`язку з відсутністю порушеного у позивачки права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

05 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суд від адвоката Кравинської Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Уважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною.

Вказує, що судом першої інстанції ухвалене обґрунтоване та законне рішення.

Вказує, що сплачені ОСОБА_1 грошові кошти сплачено як аванс за умовами Попереднього договору в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за Основним договором, який не було укладено між сторонами. Внаслідок спливу терміну дії договорів, сплачені позивачкою грошові кошти в сумі не наданих послуг набули статусу безпідставно набутих та підлягають поверненню згідно статті 1212 ЦК України.

Посилання скаржника на обставини форс-мажору є підставою для звільнення від відповідальності, а не підставою залишення у розпорядженні відповідача невідпрацьованих авансових платежів.

Вказує, що відповідачем не доведено впливу обставин форм-мажору у неповерненні позивачці коштів, зокрема не пред`являє доказів відсутності коштів на рахунку медичного закладу.

Посилається на рішення судів в аналогічних справах з тих самих підстав позовів, де відповідачем є ТОВ "Пологовий будинок "Лелека", №756/9463/22, 756/4216/22, 756/10138/22, 756/10135/22, інші.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову (правничу) допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 2800 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд вказав, що невиконання договору могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також врахував, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Разом з цим, суд зробив висновок, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Суд зазначив, що оспорювані договори між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку із односторонньою відмовою від нього. Водночас, у зв`язку із відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивачка має право на повернення сплачених ним грошових коштів, що також передбачено умовами Договору.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України)

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627,628 ЦК України).

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 630 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Зобов`язання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статті 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

З матеріалів справи установлено, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 укладено Попередній договір №266П/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Стандарт» (а.с.13-14).

Згідно пункту 1.1. договору за цим Попереднім Договором Сторони приймають на себе зобов`язання у термін з 22 до 32 тижня вагітності Пацієнта (у разі спостереження вагітності в Медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності Пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) , Пакет «Стандарт» (надалі - «Основний договір» або «Договір»), на умовах якого Пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів Пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього.

Згідно пункту 1.2. договору зобов`язання Медичного закладу перед Пацієнтом щодо надання медичної допомоги виникає після укладення Сторонами Основного договору з врахуванням можливих доплат, які можуть виникнути за умови наявності / виникнення у Пацієнта медичних показань.

Згідно пункту 1.4. договору при підписанні даного Попереднього договору Пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 60092,00 грн, що дорівнює ціні / вартості послуг Медичного закладу за Основним Договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт» ).

Згідно пункту 1.5. договору авансовий платіж у розмірі, визначеному у пункті 1.4. Попереднього договору, виконується Пацієнтом шляхом внесення та / або перерахування коштів у національній валюті України, на рахунок Медичного закладу вказаний у Попередньому Договорі, у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів, та / або з використанням готівкового розрахунку в касі Медичного закладу, в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України.

Згідно пункту 1.6. договору грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості Авансового платежу за даним Попереднім Договором, зараховуються в рахунок оплати ціни послуг Медичного закладу за Основним договором.

Згідно пункту 1.8. договору у разі відмови Пацієнта або Медичного закладу від укладання Основного договору, у термін, передбачений пунктом 1.1. цього Попереднього Договору, зобов`язання за цим Попереднім Договором припиняються, при цьому грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім Договором, підлягають поверненню Медичним закладом Пацієнтові, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги Пацієнта. При цьому повернення суми авансового платежу здійснюється Медичним закладом, у безготівковій формі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Пацієнта, та / або в інший не заборонений чинним законодавством України спосіб, виключно на його письмову вимогу, та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (медичних послуг).

На підтвердження перерахунку грошових коштів позивачкою надано рахунок-фактуру №67079 від 11 листопада 2021 року та фіскальний чек від 11 листопада 2021 року. З цих документів убачається, що ОСОБА_1 сплатила суму 60 092,00 грн на користь відповідача (а.с.15,16).

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на веб-сайті Instagram (leleka_clinic) розмістив повідомлення із зазначення електронної адреси для надсилання запитів про розірвання договорів та повернення коштів за невикористані послуги (а.с.18). Вказано, що з 15 по 30 квітня 2022 року відповідальна особи відповідача в індивідуальному порядку здійснюватиме врегулювання питання про повернення коштів.

09 березня 2022 року ОСОБА_1 шляхом направлення на електронну пошту відповідача звернулась з вимогою про повернення коштів за пакет «Пологи», сплачений 11 листопада 2021 року (а.с.21).

28 березня 2022 року на електронну адресу позивачки від відповідача надійшло повідомлення про прийняття запиту на розірвання договору (а.с.21,23). Відповідач повідомив, що не знімає з себе зобов`язань щодо повернення коштів та вчиняє дії, які в силі відповідача, щодо прискорення процесу повернення коштів (а.с.23).

14 червня 2022 року позивачкою на електронну адресу відповідача направлено заяву від 13 червня 2022 року із вимогою повернення коштів згідно Попереднього договору №266П/11/2021 за вказаними в заяві реквізитами (а.с.19, 22).

Засобами поштового зв`язку 07 квітня 2023 року на адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» направлено досудову вимогу про повернення коштів, сплачених за Попереднім договором (а.с.24-29).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути 60 092,00 гривень за попереднім договором від 11 листопада 2021 року; інфляційні втрати за період з 05 квітня 2022 року по 22 липня 2023 року у розмірі 13 688,28 грн; 3% річних за період з 05 квітня 2022 року по 22 липня 2023 року у розмірі 2341,11 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12200,00 грн; а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що невиконання умов договору відповідачем могло бути наслідком поважних та об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації, що визнана форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Разом із тим, відповідно до статті 617 ЦК України обставини непереборної сили, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Надання медичної допомоги пораненим військовослужбовцям Збройним Силам України, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим є проявом громадянської позиції та доброчинності, проте не може бути підставою для неповернення коштів у разі невиконанням умов договору.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що стягненню не підлягають 3% річних та інфляційних втрат з огляду на визнання ведення бойових дії форс-мажорною обставиною, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», зазначаючи на те, що з березня 2022 року по 01 вересня 2022 року вимушено призупинило роботу через російську агресію та введення воєнного стану на території України, а також на те, що у вказаний період відповідач не приймав пацієнтів, не обґрунтовує, як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачці коштів за попереднім договором. Доводи відповідача щодо перебування у скрутному матеріальному становищі, яке пов`язано із значними пошкодженнями будівлі медичного закладу, яке потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, не підтверджуються належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Відтак апеляційний суд робить висновок про відсутність підстав для скасування судового рішення в частині стягнення коштів, 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розміру судових витрат, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи установлено, що 05 квітня 2023 року між адвокатом Кравинською Ю.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №05/04/2023. Предметом укладеного договору є правова допомога клієнту, яка полягає у складанні документів, представництві та захисті інтересів клієнта, виконанні усіх інших передбачених законодавством України дій з усіх питань, які виникають в ході повернення клієнту грошових коштів з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" (а.с. 34-35).

Відповідно до пункту 2.7 надання адвокатом клієнту послуг, в тому числі етапу послуг, оформлюється підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Акт надає адвокат, клієнт протягом 2 календарних днів направляє виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову від прийому результатів послуг з переліком зауважень. У випадку ненадання клієнтом у зазначений строк підписаного акту чи вмотивованої відмови, результати послуг за цим договором вважаються прийнятими клієнтом в обсязі, згідно з актом, що надав адвокат.

Відповідно до пункту 2.8 надання адвокатом клієнту послуг може підтверджуватись фактичним надходженням до суду документів, складених з питання пункту 1.1 договору та / або представництвом інтересів клієнта в суді, чи виконання інших дій.

Згідно пункту 4.1 договору вартість послуг правничої допомоги за даним договором та порядок оплати визначається протоколом погодження, який є невід`ємною частиною цього договору після його підписанням сторонами.

Відповідно до протоколу погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги, сторони погодили, що вартість правової допомоги адвоката з питання, визначеного пунктом 1.1. договору, складає суму грошових коштів, сплачену клієнтом поетапно, та сторони обумовили наступний обсяг та вартість етапів послуг правничої допомоги:

- складання досудової вимоги про повернення грошових коштів / 1 800,00 грн / 1 документ;

- складання, оформлення позовної заяви за статтями 175-177 ЦПК України / 3700,00 грн / 1 документ;

- представництво та захист інтересів клієнта в суді (участь у судовому засіданні) 2400,00 грн / 1 засідання;

- складання заяв, клопотань з процесуальних питань / 700,00 грн / 1 документ;

- складання письмових заяв, клопотань (про витребування доказів/інформації, про ухвалення додаткового рішення, про збільшення суми вимог (нарахування 3%річних та інфляційних) та інших) / 1 600,00 грн / 1 документ;

- складання відповіді на відзив / 2 700,00 грн / 1 документ;

- складання відзиву на апеляційну скаргу / 2 800,00 грн;

- відправка адвокатом поштової кореспонденції в ході виконання вимог процесуального законодавства / 100,00 грн / 1 відправлення.

Згідно платіжної інструкції №@2PL081979 від 06 квітня 2023 року на рахунок адвоката Кравинської Ю.В. перераховано 1800,00 гривень. У графі призначення платежу вказано «Оплата за послуги у сфері права складання досудової вимоги по дог. 05/04/2023 від 05.04.2023 року, - 1800 грн, ОСОБА_1 » (а.с.37).

Згідно платіжної інструкції №@2PL846404 від 14 квітня 2023 року на рахунок адвоката Кравинської Ю.В. перераховано 3700,00 гривень. У графі призначення платежу вказано «Оплата за послуги у сфері права - складання позову згідно дог. 05/04/2023 від 05.04.2023 року, - 3700 грн, ОСОБА_1 » (а.с.38).

Згідно платіжної інструкції №@2PL351840 від 11 червня 2023 року на рахунок адвоката Кравинської Ю.В. перераховано 1600,00 гривень. У графі призначення платежу вказано «Оплата за послуги у сфері права - складання заяви про збільшення суми вимог (3% річних та інфл.), згідно дог. 05/04/2023 від 05.04.2023 року, - 3700 грн, ОСОБА_2 » (а.с.53).

Згідно платіжної інструкції №@2PL422476 від 28 червня 2023 року на рахунок адвоката Кравинської Ю.В. перераховано 2700,00 гривень. У графі призначення платежу вказано «Оплата за послуги у сфері права - складання відповіді на відзив згідно дог. 05/04/2023 від 05.04.2023 року, - 2700 грн, ОСОБА_1 » (а.с.107).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову (правничу) допомогу у зв`язку з тим, що звернення ОСОБА_1 до суду є передчасним.

Вказує, що у зв`язку повномасштабним вторгнення приміщення відповідача зазнало значних пошкоджень та потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану. Посилається на незначну складність справи. Просить суд зменшити розмір судових витрат позивач до 3000,00 гривень.

Матеріали цивільної справи містять позовну заяву, підписану адвокатом Кравинською Ю.В. (а.с.1-8), заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог від 16 червня 2023 року, від 25 липня 2023 року (а.с. 49-52, 11-117), відповідь на відзив (а.с. 96-106).

Відповідно до даних протоколу судових засідань від 17 серпня 2023 року адвокат Кравинська Ю.В. приймала участь у одному судовому засіданні (а.с. 120-122).

Відтак, матеріалами справи підтверджено надання правової допомоги на заявлену позивачкою суму 12 000,00 гривень, з яких:

- складання позовної заяви - 3700,00 гривень;

- участь у судовому засіданні - 2400,00 гривень;

- складання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 1600,00 гривень*2 заяви;

- складання відповіді на відзив - 2700,00 гривень.

Рішенням Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня 2023 року задоволено часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Суд першої інстанції вказав, що такий розмір задоволених витрат з урахуванням заперечень відповідача щодо заявленого позивачкою розміру витрат є справедливим, співмірним та обґрунтованим з огляду на характер та обсяг виконаних адвокатом робіт згідно із обставинами цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи обставини установлені судом, заперечення відповідача щодо суми судових витрат, вимоги співмірності та необхідності, колегія суддів уважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції та стягнути із ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 4000 гривень відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою у зв`язку із наданням правової допомоги у суді першої інстанції.

Подавши відзив на апеляційну скаргу, сторона позивачки вказала, що у зв`язку із підготовкою відзиву на апеляційну скаргу остання понесла судові витрати у розмірі 2800,00 гривень, які просить стягнути із відповідача.

Ураховуючи відсутність клопотання скаржника про зменшення судових витрат у суді апеляційної інстанції, колегія суддів уважає за необхідне стягнути з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 2 800,00 гривень на відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня 2023 року змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 з 6000,00 гривень до 4000,00 гривень.

В іншій частині рішення Оболонського районного суд міста Києва від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 2800 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова