Справа № 496/3135/23
Провадження № 2/496/691/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

09 травня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Рогачко О.С.,

представника відповідача адвоката Шепеля В.С. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільного позову АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Представник АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.07.2014 року та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.07.2014 року до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулась відповідач з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим ним було підписано заяву разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, тарифами, які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, що складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Проте, відповідач протягом тривалого часу ухилялася від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачувала банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 20.02.2023 року у відповідача перед банком виникла заборгованість у розмірі 30312,65 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи просить провести без участі представника позивача, не заперечує про заочний розгляд справи (а.с. 4 зворот, 74).

Представник відповідач адвоката Шепел В.С. в режимі відеоконференції в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в позові у зв`язку з тим, що сплинув строк позовної давності. Підтримав відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що копії документів, які додані до позовної заяви належним чином не завіренні, а саме відповідно до пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. (а.с. 96-103)

Не погоджуючись із відзивом представника відповідачки, представник банку надав суду відповідь на відзив, відповідно якого зазначив, що відповідач безпідставно посилається на положення ДСТУ 4163-2020, адже цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності:

- органів державної влади України, органів місцевого самоврядування;

- підприємств, установ. організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі -організацій).

Натомість ні Умови та правила надання банківських послуг, ні розрахунок заборгованості не входить до переліку організаційно-розпорядчих документів, а тому положення ДСТУ 4163-2020 не поширюються на оформлення документів доданих до позовної заяви. Крім того, зазначено, що розрахунок заборгованості підписаний представником АТ КБ Приватбанк Ляр Д.Ю. Матеріали справи містять довіреність, видану на ім?я зазначеного представника, якою передбачено право працівника від імені банку подавати, підписувати, пред`являти та підтримувати позови, у тому числі цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, пояснення, заяви й інші процесуальні документи.

Також, зазначає, що питання відповідності поданої позовної заяви з додатками вимогам чинного законодавства, відноситься виключно до компетенції суду. Доказом належного оформлення матеріалів позовної заяви є ухвала про відкриття провадження (а.с. 104-108)

В поданих запереченнях представник відповідачки, зазначив, що як вбачається з доданої до позову нібито Довідки про видані кредитні картки, термін дії картки відповідача, за якою виникла вказана позивачем заборгованість, встановлено до 03/18 року. Позивач звернувся до суду із позовом лише після 11.04.2023р., тобто із пропуском строку позовної давності яка сплинула ще у березні 2021 року.

Так, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169с14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-15415 дійшов висновку про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від такого висновку немає.

Представник банку доповнив свої заперечення поясненнями, відповідно яких, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, про що неодноразово висловлювався Верховний суд України, відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс 14 та 18.06.2014 року справа №б-61цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."

Так, відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 12.2025 року. (довідка про видачу кредитних карт додається до позову) Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 25.04.2023 року до спливу строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, заперечення представника відповідача та пояснення представника банку, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся відповідач з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим відповідачем було підписано анкету-заяву б/н від 16.07.2014 року, згідно умов якої рішенням банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 16).

Статтею 1055 ЦК України, встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно ст. 633 ЦК України - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяв на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 16.07.2014 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Однак, у встановлений кредитним договором термін відповідач свої зобов`язання не виконував не погасив кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 20.02.2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30312,65 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 27381,34 грн., заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита 27381,34 грн., заборгованість за нарахування відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 2931,31 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн., нарахована пеня 0,00 грн., нарахована комісії -0,00 грн. (а.с. 5-13).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

На підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надало суду для дослідження анкету заяву-анкету б/н від 16.07.2014 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 31.05.2015 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.07.2014 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 станом на 30.06.2019 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.07.2014 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 станом на 20.02.2023 року, довідку про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (зміну кредитного ліміту), виписку за договором б/н за період 16.07.2024 р. 14.04.2021 р., довідку про виданні ОСОБА_1 кредитні картки: картка Універсальна № 456694 від 16.07.2014 р строком дії 03/18, картка Універсальна № 555063 від 22.12.2015 р строком дії 03/19, картка Універсальна «GOLD»№ 926344 від 05.03.2019 р строком дії 01/23, картка Універсальна «GOLD»№ 525629 від 07/12/2021 р строком дії 01/23; паспорт споживача кредиту, витяг з тарифів обслуговування карт «Універсальна»; Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених 10.06.2014 р., виконанні у формі витягу з веб-сайту, а також виписку за договором № б/н за період 16.07.2014 22.02.2023 року користувача банківських послуг ОСОБА_1 (а.с. 16, 5-13, 14, 15, 17-21, 22, 23-48, 58-69).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в анкеті - заяві позичальника від 16.07.2014 року відсутні істотні умови укладення кредитного договору, оскільки заява не містить інформації, яку саме картку бажав оформити боржник, не визначено встановленого кредитного ліміту, заява не містить будь-яких даних про строк дії кредитної картки, строку повернення кредиту, також в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо визначеного розміру процентної ставки за користування кредитом, попередження про стягнення неустойки у формі пені чи штрафу, у разі порушення умов користування кредитом, що в свою чергу є порушенням ст. 628 ЦК України, відповідно якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (а.с. 16).

Позивач, при визначенні із сумою боргу, посилається на те, що зазначений договір є договором приєднання і відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також паспортом споживача, тарифами банку викладеними на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими він начебто ознайомилась шляхом самостійного роздрукування із сайту банку.

При цьому, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Всупереч вищевказаному, позивачем не надано до суду копії витягу з умов та правил надання банківських послуг, а також витягу з Тарифів обслуговування кредитної картки, які б містили особистий підпис боржника станом на момент підписання заяви.

Також, суд не приймає до уваги, як доказ укладення кредитного договору № б/н від 16.07.2014 р., паспорт споживача кредиту, оскільки в ньому зазначено, що надана інформація 07.12.2021 року, тобто на момент укладання договору (16.07.2014 р.) вказана інформація споживачу кредиту не надалась.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «Приватбанк»заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2931,31 грн., оскільки позивачем не доведено погодження їх розміру із ОСОБА_1 за користування кредитними коштами.

Інші складові суми заборгованості, у вигляді: заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за нарахованими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625, ЦК України, пені та комісії - дорівнюють 0,00 грн. Однак, слід зазначити також, що вони не підлягають стягненню, оскільки умови їх нарахування та розмір не визначенні в підписаній анкеті-заяві ОСОБА_1 .

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким, чином умови (пункти) договору, якими позивач обґрунтовує нарахування відповідачу боргу, в тому числі встановлення кредитного ліміту, суд не приймає до уваги.

Таким чином неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені в мережі інтернет (https://privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.07.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.05.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У даному випадку відповідач є споживачем банківських послуг. Згідно з пунктом 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про захист прав споживачів - споживач є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема - верховенство права.

Згідно ст. 42 Конституції України - Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та строків повернення (погашення) кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач.

Своїми діями позивач поклав на відповідача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

У відповідності ч. 6 ст. 13 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові від 10.04.2019 р. у справі № 356/1635/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про Недоведеність факту отримання відповідачем платіжної, картки із встановленим лімітом кредитування та о тримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. .

У постанові від 28.03.2019 р. у справі № 428/2873/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин".

У постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц Верховний Суд у складі колегії; суддів Першої, судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписав заяву про приєднання до У мов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні, кошти де підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

У постанові від 17.04.2019р. у справі № 666/388/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати .Касаційного цивільного суду зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з : огляду на ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору, приєднання у момент підписання заяви-анкеги відповідач мав право вимагати від банку надання умов та: правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі.

Таким чином, враховуючи, що факт укладання кредитного договору підтверджено підписом відповідача у анкеті-заяві, крім того вказаний факт не заперечує у своєму відзиві сам відповідач, до матеріалів справи також, надано виписку, згідно якої ОСОБА_1 користувався кредитними послугами шляхом знаття коштів та погашення боргу (а.с. 58-69), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму фактично отриманих кредитних коштів у розмірі 27 381,34 грн., які визначені позивачем, як заборгованість за тіло кредиту, а в решті позовних вимог слід відмовити оскільки позивачем не доведено законність їх нарахування.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Останній платіж ОСОБА_1 було зроблено 12.05.2021 року за призначенням: зарахування переказу картку НОМЕР_1 у розмірі 1500 грн. (а.с. 58 зворот)

Таким чином, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, навіть у разі не підписання ОСОБА_1 витягу з тарифів обслуговування карт «Універсальна», де вказано, що наступною датою виникнення заборгованості є 25 число місяця, то строк давності починає обчислюватись з 25.06.2021 року.

Загальний строк давності, три роки спливає 25.06.2024 роки. При цьому, представник позивача звернувся до суду 25.04.2023 року, що підтверджується копією конверту поштового відправлення, в якому позовна заява надійшла до суду (а.с. 74), таким чином позовна заява надійшла до суду без порушення загального строку давності.

Щодо зазначення представника відповідачки про те, що копії документів, які наданні суду неналежним чином завіренні, то суд зазначає, що позовна заява надійшла до суду за підписом юрисконсульта АТ КБ «Приват банк» Ляр Д.Ю., розрахунки заборгованості, наданні суду за підписом представника Банку, анкета-заява ОСОБА_1 та витяг з тарифів картки «Універсальна» проштамповані штампом з відміткою «з оригінал згідно» та підписано представником ОСОБА_2 , інші сторінки позовної заяви мають підпис представника. Довідка про зміну умов кредитування, довідка про виданні картки та виписка з договору № б/н за період 16.07.2014 р. по 22.02.2023 р., виконані шляхом роздруківки з підписом уповноваженої особи - керівника Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданого платіжного доручення від 11.04.2023 року, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2424,45 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 27 381,34 грн. х 2684,00 грн. : 30312,65 грн.).

Керуючись ст. ст. 207, 526, 633, 634, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 89, 95, 178, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.07.2014 року у розмірі 27 381 грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 2424 грн. 45 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 травня 2024 року з (урахуванням навантаженності складу суду).

Суддя Буран В.М.