єдиний унікальний номер справи 531/2174/24
номер провадження 2/531/717/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», за участі представника позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 40357,39 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06 квітня 2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду № 200497178 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10496,45 грн. із встановленим строком користування з 06.04.2016 року по 06.04.2019 року, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7 БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору, а тому станом на 24 червня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 27012,20 грн, з яких: 9374,78 грн - заборгованість за кредитом; 17637,42 грн - заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів.

Оскільки 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду, що має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Заборгованість відповідача за кредитним договором №200497178 від 06.04.2016 року - 27012,20 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 2434,47 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10910,72 грн. Разом заборгованість становить 40357,39 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

23.08.2024 до суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів, в якому просить витребувати у позивача оригінали таких письмових доказів: заяви (оферти) від 06.04.2016 №200497178, графіку платежів від 06.04.2016 до кредитного договору, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 06.04.2016 б/н, реєстру відступлення прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ, та окремо витребувати у позивача оригінал довіреності ПАТ «Банк Михайлівський», якою товариство (банк) доручило гр. ОСОБА_4 (або іншій особі) укласти (підписати) від імені ПАТ «Банк Михайлівський» кредитний правочин від 06.04.2016 №200497178 та/або вчинити інші дії.

Згідно з ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Отже, витребування оригіналів письмових доказів є правом, а не обов`язком суду і виключно з підстав, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу.

Враховуючи, що копії (електронні копії) доказів, оригінали яких просить витребувати представник відповідача приєднані позивачем до позову, і їх наявність, у даному випадку, є достатньою для вирішення сору, суд вважає, що необхідність у їх витребуванні відсутня.

27.08.2024 представником відповідача ОСОБА_3 до суду надано відзив на позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в якому він просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначає, що позивачем не доведено факт укладення кредитного правочину від 06.04.2016 №200497178 між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський», перерахування банком відповідачу коштів за цим договором, відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги до відповідача на користь позивача за договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ, наявність будь-якої заборгованості у нього перед позивачем. Зазначив, що відсутні докази укладення кредитного договору від 06.04.2016 №200497178, позивачем не надано первинних фінансово-господарських документів, які підтверджують отримання відповідачем коштів у кредит, та жодного розрахунку заборгованості за кредитним договором з дати укладення до 24.06.2021. Вказує, що наданий позивачем додаток 14, а саме виписка на 576 ти сторінках, не містить відомостей щодо рахунку 3902, який вказано у кредитному договорі. Також просить виключити із числа доказів у справі такі електронні копії, як заява (оферта) від 06.04.2016 №200497178, графік платежів від 06.04.2016 до кредитного договору від 06.04.2016 №200497178, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 06.04.2016 б/н, виписки від 23.05.2024 за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам, витяг з Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, а справу розглянути на підставі інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження заявлених вимог подав до суду: заяву ОСОБА_2 №200497178 від 06.04.2016, анкету № № 2626835 від 06.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 06.04.2016, Графік платежів до кредитного договору №200497178 від 06.04.2016, договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» від 06.04.2016,договір добровільного страхування життя за пакетом програм страхування «Персональний медичний працівник» від 06.04.2016, договір добровільного страхування життя та здоров`я від 06.04.2016, договір № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та Витяг з реєстру боржників, платіжне доручення №25 від 09.07.2022 на суму 5307308,39 грн, на підтвердження оплати за договором факторингу.

За умовами заяви №200497178 від 06.04.2016 (далі Заява) ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору, номер рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов розділу 2 Заяви, між сторонами погоджено відкриття кредитного договору № 200497178 (назва продукту Кредит готівкою «Персональний». Сума кредиту 10496,45 грн, строк кредиту 1095 днів з 06.04.2016 по 06.04.2019 року. Розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 0% до 0 місяці строку дії Кредитного договору включно, 3,49% з 1 місяці строку дії Кредитного договору та до його закінчення. Комісія за видачу кредиту: 1,5%. Сукупна вартість кредиту: 201,45 % річних. Також у заяві визначений щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 670,00 грн, останній платіж 666, 33 грн. Дата платежу 06 число кожного місяці з 05.2016 по 04.2019.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, основна сума заборгованості за кредитним договором за період з 24.06.2021 по 24.06.2024 становить 27012,20 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 2434,47 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 10910,72 грн. Разом заборгованість становить 40357,39 грн. Розмір заборгованості по інфляційним втратам та 3 % річних розрахованих за період з 24.06.2021 по 24.06.2024 обчислені від суми основної заборгованості - 27012,20 грн.

Проте зазначений розрахунок заборгованості не можна розглядати в якості належного доказу, оскільки сума заборгованості за кредитним договором № 200497178 від 06.04.2016 визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку - у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 , сформовані 23.05.2024 за період з 23.05.2016 по 27.07.2020.

Проте, з наявних матеріалів справи неможливо встановити, яке відношення вони мають до кредитного договору № 200497178від 06.04.2016, так як згідно Заяви №200497178 від 06.04.2016 та Графіку платежів, які долучено до матеріалів справи, ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, суд констатує, що позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би відомості про суму коштів, яку відповідачка отримав в межах встановленого кредитного ліміту, суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № 200497178, який був укладений 06.04.2016.

Окрім того, 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права вимоги за договорами, укладеними позичальниками з банком. Пунктом 1 Договору про відступлення прав вимоги передбачено набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «ДІДЖМ ФІНАНС» на підстав Додатку 1 до даного договору. Однак, позивачем до матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк Михайлівський».

Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Всупереч зазначеному, витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення.

Отже, суд не може перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування, а відтак нарахування інфляційних та 3% річних.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачем кредиту, розміру заборгованості за кредитним договором, а відповідно відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмови у їх задоволенні.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258 - 259,263 - 265,268,272 - 273,354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», за участі представника позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С. Попов