Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/984/23
провадження №2/624/29/24
УХВАЛА

іменем України

смт. Кегичівка 09 травня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області, суддя Куст Н.М.,

справа №624/984/23,

найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі АТ «Харківобленерго»),

представник відповідача: Шульга Наталія Володимирівна, ОСОБА_2 ,

суть зустрічних вимог: визнати незаконним і скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішуються ухвалою.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати незаконним і скасувати наказ №877к від 26 липня 2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, 2) поновити на роботі, 3) стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, 4) відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн, 5) стягнути з відповідача середній заробіток у сумі 48,52 грн за кожен день незаконних дій АТ «Харківобленеорго» та стягнути в сумі 1358,56 грн не виплачену відпустку за весь період затримки розрахунку по день фактичної виплати.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справа передані судді Куст Н.М. 04 березня 2024 року.

Так, у провадження суду перебуває справа за позовом АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні (справа №624/892/23, провадження 2/624/231/23).

Ухвалою судді від 20 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_1 вказану ухвалу отримала 22 вересня 2023 року.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, в якій просить поновити пропущений термін на оскарження наказу АТ «Харківобленерго» від 26 липня 2023 року №877, скасувати наказ, визнати його незаконним, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, за невиплату за відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року вказана зустрічна позовна заява залишена без руху, у зв`язку із несплатою судового збору, вказано про усунення недоліків у строк не пізніше десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримала 24 квітня 2024 року.

З клопотання про усунення недоліків зустрічної позовної заяви до суду звернулась 07 травня 2024 року.

Так, відповідача за первісним позовом визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву, такий же строк установлений і для подання зустрічної позовної заяви.

Цей строк сплинув 09 жовтня 2023 року.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 вересня 2019 року в справі № 910/16837/18 зроблено висновок про те, що відлік строку на подання відзиву на позовну заяву та, відповідно, подання зустрічної позовної заяви пов`язується з постановленням ухвали про відкриття провадження в справі, а не зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог.

У своїй зустрічній позовній заяві, окрім іншого скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнення та поновити на роботі.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпПУ із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Копію наказу про звільнення ОСОБА_1 отримала 15 серпня 2023 року.

Отже, вбачається, що і в першому і в другому випадку пропущений строк звернення до суду, як і з зустрічною позовною заявою, так і з вимогою про оспорювання звільнення з роботи.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення вказаного строку ОСОБА_1 вказує та надає довідку про перебування 9-13 жовтня на лікуванні у лікаря стоматолога, таким чином, отже вважає наявність поважної причини пропуску строку, який підлягає поновленню.

Проте, встановлено, що станом на період лікування строк звернення до суду вже сплинув.

Також, звертається увага на те, що позивачем за зустрічним позов також пропущено і строк на звернення до суду з клопотання про усунення недоліків зустрічної позовної заяви 1 день, який сплинув 06 травня 2024 року, подано 07 травня 2024 року.

На підтвердження поважності його пропуску ОСОБА_1 надана довідка про перебування на прийомі у лікаря стоматолога 3, 6 травня 2024 року.

Враховуючи, що цей строк на усунення недоліків є незначним та долучено доказ поважності такого пропуску, суддя вважає за необхідне поновити його строк.

Від представника АТ «Харківобленерго» надійшло заперечення на прийняття зустрічної позовної заяви, в обґрунтування зазначено, що 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було подано до суду зустрічний позов до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу № 877к від 26 липня 2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення її з роботи.

Копія наказу про звільнення була надіслана ОСОБА_1 листом за №24-940 від 26 липня 2023 року засобами поштового зв`язку, отримано нею особисто 15 серпня 2023 року. Тобто ОСОБА_1 пропущено строк на подання позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін та доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 120 ЦПК України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 122 ЦПК України, встановлено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

За змістом частин 1-2 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Наведені ж позивачем за зустрічним позовом доводи на обґрунтування пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки вони взагалі не наведені, а ті що наведені, не стосуються необхідного періоду.

Проте, існують вагомі підстави для обґрунтування пропуску строку звернення до суду із клопотанням про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Звертається увага на те, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються судом, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у правових відносинах. У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені заявником, у їх сукупності із наданими доказами на підтвердження.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звертається увага також на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Згідно з статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для подання позову та повернення позовної заяви без розгляду позивачу.

Керуючись ст.ст.120, 122, 126, 127 ЦПК України, 265 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для усунення недоліків зустрічної позовної заяви задовольнити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про можливість звернення із клопотанням для повернення сплаченого судового збору.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання дій незаконними, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди повернути позивачу без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду або через Кегичівський районний суд Харківської області відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Куст