Справа №464/7375/24
пр № 2/464/2161/24
У Х В А Л А

30 жовтня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суд м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,

у с т а н о в и л а:

Позивач за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із даним позовом у порядку цивільного судочинства про стягнення з державного бюджету України на його користь відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями/рішеннями посадових осіб ГУ ДСНС у Львівській області у сумі 3400,00 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено судді Тімченко О.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов переконання про необхідність направлення цивільної справи за підсудністю з наступних підстав.

За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2024 року у справі № 463/1178/23, яка у силу приписів ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає при застосуванні норм права, територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Згідно з вимогами ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У ст.28 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача, зокрема, позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч.4).

Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» установлено, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами Центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України;

розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно-технічними підрозділами. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

У ст.38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на протиправних (неправомірних), на його думку, діях Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.175 КУАП.

Отож, підставою позову не є незаконні рішення, дії чи бездіяльність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області не є тим органом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на який покликається позивач, безумовно не встановлюється підсудність та не має правового значення для визначення такої.

Наведене у своїй сукупності унеможливлює що унеможливлює пред`явлення цього позову за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у порядку ч.4 ст.28 ЦПК України, тому до спірних правовідносин підлягає застосовуванню загальна підсудність, передбачена ст. 27 ЦПК України.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичних осіб відповідачів знаходиться за наступними адресами: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області м.Львів, вул.Підвальна, 4; Державна казначейська служба України м.Київ, вул.Бастіонна, 6.

Як регламентовано ч.15 ст.28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу (ч.9 ст.187 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на звернення позивачем до суду із недотриманням вимог ЦПК України та неможливість відкриття провадження даним судом, беручи до уваги наявність двох відповідачів та загальні засади судочинства, суд передає справу за підсудністю Галицькому районному суду м.Львова як найбільш територіально наближеному. Відомості, які б спростовували даний висновок, відсутні.

Водночас суддя зважає на вимоги ст.378 ЦПК України, за якими судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Як виснував Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18 недотримання правил територіальної підсудності є безумовною та достатньою правовою підставою для скасування судового рішення.

Постановлення даної ухвали жодним чином не порушує право позивача доступу до правосуддя, оскільки передача справи до належного суду не обмежує процедуру вирішення спору.

Керуючись ст.ст.31, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Цивільну справу № 464/7375/24 передати на розгляд Галицькому районному суду м.Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30 жовтня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Суддя Олена ТІМЧЕНКО