Справа 749/1456/24
Номер провадження 2/749/346/24
У Х В А Л А

30 жовтня 2024 року м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Шаповал З. О., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал Зої Олексіївни у справі № 749/1456/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Лимаренко Наталія Василівна, про стягнення грошової вартості автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення грошової вартості автомобіля.

Ухвалою суду Щорського районного суду Чернігівської області від 18.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду Щорського районного суду Чернігівської області від 24.10.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі №749/1456/24 в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 21.11.2024 року. У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено повністю.

28.10.2024 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Шаповал З. О.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого відводу суд виходить з наступного.

Заява про відвід мотивована наступним:

- заявник вважає, що суддя Шаповал З.О. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки є близькою подругою батьків відповідачки ОСОБА_2 , тому, на його думку, має опосередковану заінтересованість у прийнятті рішення у справі;

- за доводами заявника ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 18.10.2024 одним із способів усунення недоліків було зазначено подання клопотання про витребування доказів, ухвалою про відкриття провадження у справі у задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено.

На думку заявника, все вищеописане свідчить про упередженість суду, необ`єктивність підходу та умисне затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

У відповідності ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини у справі у пунктах 49, 50 рішення у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Суд зауважує, що неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. При цьому, особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості.

Разом із тим, заявник, зазначаючи про те, що суддя Шаповал З. О. є близькою подругою батьків відповідачки, не вказав жодних ідентифікуючих даних цих осіб, як мінімум їх прізвищ імен та по батькові, що позбавляє суд можливості перевірити вказані доводи заявника.

Що стосується доводів заявника з приводу ухвали про залишення позовної заяви без руху та ухвали про відкриття провадження у справі, якою було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У той же час, відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів, які розміщено на офіційному сайті Вищої ради правосуддя, зазначено, що у проекті Бангалорських принципів згадано «розумну, об`єктивну та інформовану особу», яка «може вважати», що суддя нездатний вирішити питання неупереджено. Формулювання, яке міститься у Бангалорських принципах «коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви» було узгоджено на нараді, яка відбулася в Гаазі у листопаді 2002 року, на підставі того, що «розумний спостерігач» буде означати й об`єктивну та інформовану особу.

Загальноприйнятим критерієм для відводу судді є наявність обґрунтованої підозри в його/її упередженості. Для того, щоб встановити наявність упередження, застосовують різні формулювання. До них, зокрема, належать такі як «висока ймовірність» упередження та «реальна ймовірність», «значна можливість» та «обґрунтована підозра» в упередженості. Підозри щодо упередженості мають бути обґрунтовані і висловлені розумними, справедливими та обізнаними людьми, що знаються на питанні і володіють необхідною інформацією. Критерій полягає в тому, що «які б висновки зробила така особа, яка має реалістичні і практичні погляди на справу? Чи вважатиме така особа, що, на його/її думку, існує велика ймовірність того, що особа, яка приймає рішення, свідомо чи не свідомо вчинить несправедливо».

Існування такого гіпотетичного розумного спостерігача за поведінкою судді припускається з метою підкреслити, що цей критерій об`єктивний, ґрунтується на потребі забезпечити суспільну довіру до судової системи і передбачає не лише оцінку компетентності чи роботи судді його/її колегами.

По-перше, коли сторони стверджують, що у судді немає фактичного упередження, вони можуть мати на увазі, що діючий щодо відводу судді стандарт не вимагає від них доведення наявності упередження. У цьому сенсі «обґрунтовану підозру в упередженості» можна розглядати як заміну фактичного упередження, якщо виходити з припущення, що вимога надати такі докази нерозумна або нездійсненна. Безумовно, неможливо точно дізнатися, про що саме думає суддя, зокрема, тому, що закон не дозволяє допитувати суддю щодо стороннього впливу на його позицію, а також тому, що закон призначений захищати сторони судового процесу, які несуть легший тягар доведення існування реальної небезпеки упередженості та не повинні доводити фактичне існування такого упередження.

По-друге, коли сторони стверджують, що у судді немає фактичного упередження, вони можуть погоджуватися з тим, що суддя діє добросовісно і не має усвідомленого упередження. Упередженість є або може бути неусвідомленою, і суддя може щиро стверджувати, що не має фактичного упередження і не дозволяє власним інтересам впливати на його позицію, проте це може відбуватися неусвідомлено.

Нарешті, коли сторони погоджуються, що у судді немає фактичного упередження, вони можуть мати на увазі, що питання про існування фактичного упередження не має значення. Вони керуються афоризмом про те, що «правосуддя не лише має бути здійсненим, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, у разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі у пункті 53 рішення у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) зокрема зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві .

У даній справі судом не встановлено будь-яких обставин, які можуть свідчити про фактичне усвідомлене упередження судді, у той же час доводи заявника свідчать про можливість існування у стороннього спостерігача підозри про існування упередження.

Враховуючи зазначене, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд дійшов висновку, що заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 41, 247, 260, 261, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал Зої Олексіївни у справі № 749/1456/24 задовольнити.

Відвести суддю Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал Зою Олексіївну від розгляду справи № 749/1456/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Лимаренко Наталія Василівна, про стягнення грошової вартості автомобіля.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя З. О. Шаповал