Справа № 204/7758/24
Провадження № 2/204/3327/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого: судді Чудопалової С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пропиправню бездіяльністю органу,- В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності відповідача через ненадання відповіді на інформаційний запит на публічну інформацію стосовно підтвердження правосуб`єктності відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що конституційні права позивача були порушені бездіяльністю відповідача , яка полягає в ненаданні відповіді на запит на публічну інформацію стосовно підтвердження правосуб`єктності відповідача, що призвели до негативних наслідків його душевного стану через відчуття приниження його честі та гідності. Зазначив, що рішенням Треього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання йому відповіді на його запит від 10.06.2023 та зобов`язано надати відповідь на запит від 10.06.2023 у спосіб, зазначений у запиті. Внаслідок бездіяльності відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у приниженні честі та гідності, смутку, зневіри і розпачу, відчутті несправедливості, тривалій невизначеності та інших негативних переживаннях, яких він зазнав внаслідок протиправних дій даних службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Також, на підставі незаконно ухваленої постанови, позивачу довелося в судовому порядку відновлювати свої порушені права, витрачати час та додаткові зусилля, що призвело до життєвого дискомфорту, незручностей, негативних емоцій та хвилювань позивача. Ураховуючи викладене, позивач виклав вимогу про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 151400 грн та 2684 грн. оплаченого судового збору в адміністративній справі № 160/28859/23 , як суму завданої матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 03.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та призначено до розгляду на 02.10.2024(а.с.47). 09.09.2024 відповідачем направлено до суду відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Будь-яких клопотань не надходило. Додано докази направлення відзиву позивачу(а.с.51-55). 13.09, 16.09.,20.09,23.09, 02.10. 2024 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надходили заяви про відвід судді Чудопалової С.В., які мотивовані некомпетентністю судді, відсутністю підтверджень поважного складу суду, а також у зв`язку із наявністю інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості і об`єктивності судді, за результатами розгляду ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні заяв про відвід судді ОСОБА_2 було неодноразово позивачу відмовлено. Заява позивача від 02.10.2024 про відвід судді Чудопалової С.В. 15.10.2024 залишена без розгляду та 15.10.2024 у задоволенні заяви про відвід секретаря судового засідання відмовлено(а.с.109-129,157-166,170-180,197-200). Ухвалою суду від 19.09.2024 виправлено описку в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2024. Ухвалами суду від 25.10.2024 у задоволенні клопотань позивача відмовлено. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне. 06.01.2023 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП, та 06.01.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 у справі № 204/493/23, яке набрало законної сили 28.03. 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений та постанову за справою про адміністративне правопорушення від 06.01. 2023 року скасовано, а провадження у справі закрито. Також, позивач звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 у справі № 203/1882/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями посадової особи відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.10.2023 рішення Красногвардійського районногосуду м.Дніпропетровська від13липня 2023року скасувано та стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Вказані відомості містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, інформація в якому є загальнодоступною та ідентифікується за номером судової справи, зазначеної позивачем в позовній заяві. Після цього позивач звертався з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01. 2024 у справі №160/28859/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. 09.07.2024 Постановою Треього апеляційного адміністративного суду рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 скасовано та визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його запит від 10.06.2023. та зобов`язано надати відповідь на запит від 10.06.2023 у спосіб, зазначений у запиті. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що протиправними діями службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 при здійсненні ними своїх повноважень не було дотримано обов`язок щодо надання відповіді запитувачу інформації, на його запит від 10.06.2023, та постановою Треього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його запит від 10.06.2023. та зобов`язано надати відповідь на запит від 10.06.2023 у спосіб, зазначений у запиті.Тому вважає, що зазначеною бездіяльністю йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у продовженні судових тяжб з метою встановлення і зясування всіх спірних питань, а також адекватного відшкодування компенсації за приниження честі та гідності завданих моральних переживань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю службових осіб суб`єкта владних повноважень що призвели до негативних наслідків, а саме душевного болю відчуття тривоги, панічного страху, занепокоєння, емоційних стресів, певного розачарування, відчуття несправедливості, тривалої невизначеності, невпевненості, порушення сну і погіршення апетиту. Також, на підставі незаконно ухваленої постанови, позивачу довелося в судовому порядку відновлювати свої порушені права, витрачати час та додаткові зусилля, що призвело до життєвого дискомфорту, незручностей, негативних емоцій та хвилювань позивача. Відповідно до частини першої статі 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частина друга стаття 16 ЦК України). Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина перша статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою. Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які є підставою для звільнення від доказування відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними /ті самі особи або особа/ і об`єктивними /предмет спору, предмет доказування/ межами, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання позивачу ОСОБА_1 відповіді на його запит від 10.06.2023, яким було зобов`язано відповідача надати відповідь на запит від 10.06.2023 у спосіб, зазначений у запиті, свідчить про незаконні дії посадових осіб. Таким чином, підставою для відшкодування шкоди є протиправна бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання позивачу ОСОБА_1 відповіді на його запит від 10.06.2023, Тому відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу. Відтак, встановивши наявність протиправних дій відповідача щодо позивача, що підтвердженні обставинами, викладеними у постанові Треього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 яким визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його запит від 10.06.2023. та зобов`язано надати відповідь на запит від 10.06.2023 у спосіб, зазначений у запиті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17). Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «… визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення…». Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, вимушених змін в привичному житті позивача, погіршення його здібностей, а також з урахуванням інших обставин встановлених при розгляді справи, які мають істотне значення. За таких умов суд приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. З урахуванням витрат часу на захист порушеного права, а також з огляду на принципи поміркованості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити до відшкодування, завдану позивачу моральну шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2684 грн сплаченого судового збору в адміністративній справі № 160/28859/23 слід відмовити, оскільки питання повернення понесених судових витрат позивач має вирішувати в межах адміністративного провадження у справі № 160/28858/23, а не у даному провадженні, відповідно до вимог ст.143 КАС України. Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20грн. Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 279,354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пропиправню бездіяльністю органу задовольнити частково. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1211 грн. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані: Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ); Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , (адреса знаходження: АДРЕСА_2 ). Повний текст рішення складено 31.10.2024.

Суддя: С.В.Чудопалова