Справа № 369/5080/23
Провадження № 2/369/1040/24
24.05.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Херенковій К. К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/5080/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованого об`єму природного газу,
У квітні 2023 року до суду звернулося АТ «ОГС «Київоблгаз» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованого об`єму природного газу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що ОСОБА_1 , є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та власником домоволодіння.
27 жовтня 2018 року працівники товариства-позивача при здійсненні перевірки раніше відключених від газопостачання об`єктів виявили за адресою відповідача несанкціоноване відновлення газопостачання.
Вказане порушення було усунуте в момент виявлення 27 жовтня 2018 року, шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб, футляра для вхідного крану та вказані дії зафіксовані у відповідному акті. 04 березня 2019 року працівники товариства-позивача повторно виявили за адресою відповідача несанкціоноване відновлення газопостачання, яке було зафіксоване у передбачений законом спосіб, а порушення усунуте шляхом від`єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної заглушки на ввідному газопроводі.
Акт про порушення був переданий на розгляд комісії. Відповідача неодноразово запрошували на засідання комісії для надання пояснень. 17 грудня 2021 року комісія прийняла рішення про стягнення об`єму необлікованого природного газу з відповідача у розмірі 108 323,10 грн.
Позивач вважає порушеним своє право на отримання грошових коштів за надані ним послуги з газопостачання, в зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Київоблгаз»:
1.вартість необлікованого об`єму природного газу у розмірі 108 323,10 грн;
2.вирішити питання про розподіл судових витрат.
Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 14 квітня 2023 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Частка у праві власності, належна ОСОБА_1 , складає та належить відповідачу з 05 травня 2005 року. Іншим співвласником майна є ОСОБА_2 .
26 січня 2017 року службові особи ПАТ «Київоблгаз» склали акт про відключення об`єкта (газових приладів), за змістом якого за адресою: АДРЕСА_2 в присутності споживача ОСОБА_1 припинено газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб або інвентарної заглушки в зв`язку з несвоєчасною та/або з не в повному обсязі оплаченою послугою з газопостачання. Акт підписаний ОСОБА_1 та відповідальними особами ПАТ «Київоблгаз».
27 жовтня 2019 року службові особи Києво-Святошинської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» склали акт про порушення № 4685, за змістом якого за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено порушення Кодексу ГРМ, а саме несанкціоноване відновлення газопостачання. Акт підписаний у присутності споживача ОСОБА_1 . У вказаному акті повідомлено ОСОБА_1 про місце засідання Комісії з розгляду акта про порушення. Графа з датою та часом засідання не заповнена, але залишена відмітка про додаткове повідомлення цих відомостей в подальшому.
04 березня 2019 року службові особи Києво-Святошинського відділення ПАТ «Київоблгаз» склали акт про порушення № 1115, за змістом якого вони виявили за адресою: АДРЕСА_2 , несанкціоноване відновлення газопостачання. Акт підписаний службовими особами без абонента ОСОБА_3 .
Згідно з актом про усунення порушення від 04 березня 2019 року порушення усунуте шляхом від`єднання відводу газопроводу та встановлення на ввідному газопроводі пломби. Акт підписаний без абонента ОСОБА_1 , сусідкою ОСОБА_4 та службовими особами позивача.
07 грудня 2021 року РГК «Київоблгаз» направило ОСОБА_1 запрошення-попередження з`явитися 17 грудня 2021 року о 13:00 год. до Києво-Святошинського відділення АТ «Київоблгаз» на засідання комісії з розгляду актів про порушення. Поштове повідомлення повернулося з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
17 грудня 2021 року комісія з розгляду актів про порушення розглянула акт про порушення № 4685 від 27 жовтня 2018 року щодо наявності несанкціонованого відновлення газопостачання споживачем ОСОБА_1 та за результатами розгляду прийняла рішення про повне задоволення акту про порушення та складення акту розрахунку, що підтверджується копією протоколу № 9201. Акт розглянутий у відсутність споживача ОСОБА_1 .
Згідно з актом-розрахунком від 17 грудня 2021 року необлікований об`єм природного газу склав 2 713,68 м. куб, вартість яких склала 38 481,42 грн.
Також згідно з протоколом № 9202 комісія 17 грудня 2021 року розглянула акт про порушення № 1115 від 04 березня 2019 року щодо наявності несанкціонованого відновлення газопостачання споживачем ОСОБА_1 та за результатами розгляду прийняла рішення про повне задоволення акту про порушення та складення акту розрахунку. Акт також розглянутий у відсутність ОСОБА_1 . Відповідно до акту розрахунку від 17 грудня 2021 року необлікований об`єм природного газу склав 5 454,73 м3, вартість яких склала 69 841,68 грн.
17 грудня 2021 року АТ «Київоблгаз» направило повідомлення ОСОБА_1 про своєчасну сплату боргу та попередження, що у разі невиконання цієї вимоги надавач послуг буде змушений вирішувати спір у судовому порядку. 21 грудня 2021 року позивач повторно направив споживачу лист-вимогу про сплату заборгованості у розмірі 69 841,68 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.
Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Кодекс газорозподільних систем, затверджений 30.09.2015 постановою № 2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Відповідно до положень зазначеного Кодексу несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.
Відповідно до п.1 глави 2 розділу ІХ вищевказаного Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання.
Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом, зокрема, за самовільне під`єднання до системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Жодних доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, ОСОБА_1 суду не надав.
Згідно із п. 2 глави 3 розділу ХІ вищевказаного Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» розраховано вартість не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, яка склала 108 323,10 грн. Зазначений розмір відповідачем також не спростований.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядкуст.141 ЦПК України.
Керуючись Кодексом газорозподільних систем, ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу», ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Фінагеєва