Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/566/24

Провадження № 2/126/461/2024

"23" вересня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про про зміну способу стягнення аліментів.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що 16.07.1995 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Бджільнянській сільській раді Теплицького району Вінницької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 та 28.01.2010 року ОСОБА_4 .. Подружнє життя у сторін не склалося, рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 16.05.2011 шлюб було розірвано. На момент звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 є повнолітнім, та його вихованням опікується позивач. 16.12.2011 Теплицьким районним судом присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання синів, в розмірі 300 грн. Син ОСОБА_5 повнолітній, у зв`язку з чим припинено стягнення аліментів на його утримання, а неповнолітнього сина ОСОБА_6 відповідач зобов`язаний утримувати. Проте 300 грн. недостатній розмір аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи викладене, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

Позовна заява надійшла до суду 05.03.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В..

З метою уточнення місця реєстрації відповідача, судом було здійснено запит, відповідь на який надійшла до суду 12.03.2024.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження.

04.04.2024 на адресу Бершадського районного суду Вінницької області від відповідача, ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи це тим, що вони з позивачкою після винесення Теплицьким районним судом рішення про стягнення з нього аліментів вирішили укласти в простій письмовій формі договір щодо стягнення аліментів, який нотаріально не посвідчувався.

Відповідач залишив набуті в шлюбі транспортні засоби, невеликий бізнес та зробив договір дарування належної йому частини приватного будинку на користь спільних дітей. Адвокат, яка вела тоді справу колишньої дружини, ОСОБА_7 і приватний нотаріус, який посвідчував договір дарування, ОСОБА_8 Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області, пам`ятають ситуацію, розмови щодо зарахування аліментів в рахунок майна відповідача, проте копії договору щодо їх домовленості також не мають. З того часу пройшло занадто багато часу. У той же час, позивачка в суд даний договір не надала, про наявні з відповідачем домовленості суд не повідомила, як і про наявний договір дарування.

Позивачка виконавчий лист щодо стягнення аліментів не пред`являла починаючи з 27.12.2011 по сьогоднішній день до виконання. Свідченням цього є наданий позивачем виконавчий лист на якому відсутні жодні відмітки виконавчої служби щодо прийняття даного виконавчого листа до виконання.

Щодо наявності домовленості між сторонами надаються пояснення відповідача та ОСОБА_9 .

Відповідач просить звернути увагу суду на те, що у позовній заяві позивач вводить суд в оману стверджуючи, що «у даний час син ОСОБА_10 повнолітній, у зв`язку з цим припинено стягнення аліментів на його утримання», так як аліменти ніколи не стягувались жодним органом виконавчої служби і тому, вони апріорі не можуть бути «припиненими».

Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту того, що вони коли-небудь стягувались, а саме: постанови про відкриття відповідного виконавчого провадження чи хоча б, як наслідок, довідки про наявність заборгованості по аліментах у проміжок часу з 27.12.2011 по 01.04.2024. Відсутність на виконавчому листі № 2-696/2011 від 27.12.2011 будь-якої відмітки державного виконавця про виконання рішення суду або про повернення виконавчого листа стягувачеві із зазначенням причин повернення свідчить про непред`явлення даного виконавчого листа понад вже 12 років жодного разу до виконання.

Відповідач, після розлучення, підтримує своїх синів і надалі. Незважаючи на вирішення питання аліментів, в рахунок залишеного ним усього майна, він і надалі фінансово допомагав синам. Зокрема, саме відповідачем було сплачено повністю за навчання з 2012 року по 2017 рік старшого сина ОСОБА_11 у Білоцерківському аграрному університеті.

Відповідач також фінансово підтримував молодшого сина ОСОБА_12 шляхом перерахунку йому напротязі тривалого періоду часу коштів .

Позивач також не довела до відома суду дані факти, стверджуючи при цьому, що ОСОБА_6 знаходиться суто на її утриманні. Не повідомила суд і про те, що на даний час проживає за кордоном, тому за вказаною в позовній заяві адресою проживання: АДРЕСА_1 , позивач не проживає.

Також просимо зважити суд на те, що на утриманні у відповідача також

перебуває дочка його нинішньої дружини ОСОБА_13 , з якою було укладено шлюб 23.05.2017.

ОСОБА_14 є інвалідом ІІ групи, тому потребує затрат на лікування, в тому числі санаторно-курортне та заняття з реабілітологом.

Відповідач стверджує, що ним з позивачем були вирішені всі наявні між ними питання щодо утримання дітей шляхом залишення всього набутого ними майна в рахунок аліментів. Також, він і надалі продовжує з власної ініціативи підтримувати дітей по мірі своєї можливості, так як є їх батьком, в мирний час неодноразово брав дітей на оздоровлення тощо.

11.04.2024 позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, однак підтвердження надсилання такої відповіді відповідачу не долучила, тому ухвалюючи дане рішення суд не приймає її до уваги.

В судове засідання позивачка, ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника, адвоката Мазур С.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Тимощук А.В. в судове засідання не з`явилися.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 16.11.2011 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 300 грн, починаючи стягнення з 19.09.2011 року і до їх повноліття.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом. вказує, що аліменти в розмірі 300 грн. не можуть забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини, тому просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України в системному взаємозв`язку зі статтею 181 СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Правозастосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону.

Стаття 182 СК України визначає чіткий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 300 гривень, які стягуються за рішенням суду, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини.

При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Суд враховує, що з часу винесення рішення Теплицьким районним судом Вінницької області від 16.11.2011 року про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 300 грн прожитковий мінімум на дитини відповідного віку неодноразово змінювався, та у зв`язку із ростом та розвитком дитини збільшилися витрати на її утримання.

Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей з 6 років до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 300 гривень, які стягуються за рішенням суду, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 у справі № 152/100/18, вказав на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Суд критично оцінює твердження відповідача про укладення між ним та позивачкою договору про сплату аліментів, оскільки такий до суду не наданий, при цьому надана копія договору дарування не свідчить про домовленість сторін щодо сплати відповідачем аліментів.

Щодо твердження відповідача, про те, що він утримує неповнолітню доньку, своєї дружини, не позбавляє його обов`язку належно утримувати свого сина ОСОБА_2 ..

Не заслуговує на увагу і твердження відповідача про те, що виконавчий лист з стягнення з нього аліментів не перебував на виконанні у виконавчій службі, оскільки такий може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, при цьому син сторін ОСОБА_4 є неповнолітнім.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини в частці у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду про зміну розміру та способу стягнення аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до частин 1,2, 6 ст.141 ЦПК України присуджує стягнення судового збору з відповідача в доход держави у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 184, 192 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити визначений рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 16.12.2011 року спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 16.12.2011 року у справі №2-696/2011, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 23.09.2024.

Суддя Р. В. Хмель