Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/11825/23 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Просив стягнути з відповідача завдану протиправними діями щодо нарахування та виплати, як учаснику бойових дій АТО 3-я група інвалідності «захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини» щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, моральну шкоду в сумі 500 000 грн.

Позов обґрунтував тим, що у справі №240/12191/21 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року його позов до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволений. Визнана бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік протиправною. Зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити йому недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, становить 8 306 грн. Неправовірними діями відповідача, які тривали на протязі майже двох останніх років до моменту виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, йому систематично спричинялася моральна шкода. Для захисту своїх прав він витратив чимало часу на вказану вище справу №240/12191/21, а неправомірні дії і бездіяльність відповідача спричинили йому моральні страждання, які призвели до погіршення його самопочуття, порушення сну, пригніченого настрою.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове після того, як набере законної сили рішення Верховного Суду в тотожній справі №295/11824/23.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що протиправність дій відповідача підтверджується рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року в справі №240/12191/21. Суд першої інстанції неправильно зрозумів позовну заяву та неправильно дослідив додані до неї письмові докази, а тому безпідставно дійшов висновку, що саме по собі задоволення адміністративного позову та визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Натомість дії відповідача, які спричинили йому психологічне напруження, розчарування та незручності, навіть якщо не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення стану його здоров`я, але можуть свідчити про заподіяння йому моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому посилається на те, що відповідач при розгляді позову адміністративним судом не заперечував право позивача на отримання допомоги в розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Казначейство в порядку черговості здійснило стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 8 306 грн, рішення суду виконане. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань саме відповідачем.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач спрямував до суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Відповідачу судова повістка доставлена до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 20 лютого 2024 року (а.с.97). Про причини неявки свого представника відповідач суд не повідомив, як і позивач. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 11 лютого 2022 року в справі №240/12191/21 визнано протиправними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3 160 грн, передбаченому постановою КМУ від 19 лютого 2020 року №112, а не в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, визначеному ст.13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, становить 8 306 грн (а.с.21-28).

11 квітня 2023 року на рахунок ОСОБА_1 зараховані кошти в сумі 8 306 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.29).

На підтвердження стану здоров`я позивач надав копії консультативних висновків та виписки із медичних карток за 2021-2023 роки (а.с.30-49).

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у разі встановлення факту реального заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання такої шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявності моральної шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Із огляду на вказані норми матеріального права при зверненні з позовом про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні такою посадовою особою своїх повноважень, позивач повинен довести не лише протиправність поведінки відповідача, а й факт заподіяння моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Заявляючи позов, ОСОБА_1 посилався на спричинення йому відповідачем моральної шкоди, яка полягала в погіршенні його стану здоров`я, систематичному емоційному стресі, котрий супроводжувався почуттями образи, розчарування, розгубленості, тривоги, відчуття залишення на призволяще його державою, яку він захищав. При цьому позивач посилався на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року в справі №240/12191/21 як таке, що підтверджує вину відповідача.

Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений ст.81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказуванню підлягає факт завдання особі моральної шкоди, у чому така моральна шкода знайшла вираз, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що позивач у судовому порядку довів протиправну бездіяльність відповідача Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Проте, позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, які мають грошовий вираз.

Сам по собі факт визнання протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік хоча і створює одну із складових частин для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду, але самостійною підставою для відшкодування такої шкоди бути не може.

Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями/бездіяльністю Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 березня 2019 року в справі №918/203/18.

Із долучених до матеріалів справи медичних документів, які на думку позивача підтверджують факт завдання відповідачем моральної шкоди, не вбачається причинного зв`язку між тривалим розладами здоров`я ОСОБА_1 та діями/бездіяльністю відповідача.

Отже, достатніх доказів заподіяння позивачу моральних страждань діяннями/бездіяльністю Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок поведінки відповідача, позивач суду не надав.

Саме по собі задоволення адміністративного позову можна розцінювати як адекватний спосіб згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції у цьому спорі.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року права позивача були відновлені. За таких обставин, підстави для відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті відсутні.

Отже, належним чином встановивши обставини справи, застосувавши закон, який підлягав застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Подібні за змістом правові висновки також висловив Верховний Суд у постановах: від 25 січня 2023 року в справі №295/8799/20; від 01 березня 2023 року в справі №757/1480/21; від 06 травня 2024 року в справі №295/11824/23.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, що оскаржується в апеляційному порядку, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції відповідно до положень ст.89 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження існування обставин, що є підставою відшкодування моральної шкоди за визначенням, наведеним у ст.23 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишає без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: