провадження № 22-ц/824/5942/2024 суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року про повернення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом та просили визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інформацію, поширену відповідачами у соціальній мережі «Фейсбук»; стягнути з відповідачів моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у сукупному розмірі 500 000 грн., тобто по 250 000 грн. з кожного з відповідачів.

Разом з позовною заявою позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що належать ОСОБА_3 ; накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що належать ОСОБА_4 , карта АТ «Універсал Банк».

Заява обґрунтована тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити виконання можливого судового рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто позивачам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на грошові кошти на рахунках відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції було залишено без уваги численні докази та документи, які підтверджують факт недобросовісної конкуренції в судовому процесі, фальсифікацію підпису, затягування судового розгляду що являються зловживанням процесуальними правами. Позивач задля забезпечення своїх прав та інтересів, законного рішення вирішив подати заяву про забезпечення позову виходячи з таких підстав: відповідач, не дивлячись на те, що являється стороною по справі, був належним чином повідомлений про розгляд позовної заяви, жодного разу не з`являвся на судові засідання, не надсилав жодних процесуальних документів, перешкоджаючи не тільки роботі судді, а саме розгляду справи та прийняття рішення, а й поновленню законних прав позивача, а саме спростування інформації, що порочить її честь та гідність. У зв`язку з наведеним виникає необхідність у здійсненні забезпечення позовної заяви задля того, щоб відповідачі в подальшому не продовжували зловживати своїми процесуальними правами та не перешкоджали роботі суддів. Зокрема, позивач вважає, що при накладенні арешту на грошові кошти відповідач має схаменутись та її явка на судових засіданнях буде систематичною. До того ж, вона надасть свої пояснення до суду з приводу позовної заяви, що пришвидшить розгляд справи та в кінцевому результаті приведе до прийняття рішення. Позивач також вказує, що співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу. Ціна позову складає 500 000 гривень. Враховуючи факт ухиляння відповідачів від надання пояснень та участі у судовому розгляді є актуальним та співмірним накладення арешту на рахунки відповідачів. Оскільки, у разі задоволення позову це надасть підстави виконавчій службі для стягнення на користь позивачів відповідно грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, які потрібні для забезпечення позову якими є докази щодо належності банківських рахунків відповідачам.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Із матеріалів справи не вбачається і в ухвалі суду першої інстанції не вказано про наявність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову у зазначеній справі.

Саме по собі не зазначення в заяві про забезпечення позову пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення не є обов`язковою підставою для повернення зазначеної заяви заявнику, що в такому випадку можна розцінювати як формальний підхід до розгляду заяви.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви предметом позову у справі є захист особистих немайнових інтересів позивачів, зокрема, позивачі просять суд визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивачів, інформацію, що поширена відповідачами у соціальній мережі «Фейсбук». Також, позивачі просять стягнути з відповідачів відшкодування за спричинену моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у загальному розмірі 500 000 грн.

Тобто, зі змісту позовної заяви вбачається, що ціна позову у справі складає 500 000 грн., а, відтак, висновки суду першої інстанції про те, що позивачами не вказано ціну позову є помилковими.

Повертаючи заяву про забезпечення позову позивачам, суд першої інстанції вказав, що останніми не зазначено мету забезпечення позову.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції також є необґрунтованими, оскільки позивачами вказано, що метою забезпечення позову є вжиття судом тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити виконання можливого судового рішення.

В даному випадку, забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідачів є співмірним заходом з вимогою щодо стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду з відповідачів.

Упостанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Щодо висновків суду відносно не зазначення позивачами інших відомостей, які потрібні для забезпечення позову, якими є докази щодо належності банківських рахунків відповідачам, то такі висновки суду також є не обґрунтованими, оскільки встановити наявність рахунків сторони та наявність на них коштів можливо на стадії виконання ухвали суду про забезпечення позову у разі її постановлення.

При поверненні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене, у зв`язку з цим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому вимоги апеляційної скарги в частині постановлення нової ухвали про накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви задоволені бути не можуть.

Так, оскаржувана ухвала відноситься до ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, оскільки її виконання тягне за собою повернення заяви без її вирішення по суті.

Повноваження апеляційного суду у разі розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі визначені у ст. 379 ЦПК України, у відповідності до якої апеляційний суд, скасувавши таку ухвалу, приймає рішення про направлення справи для подальшого розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.