Номер провадження: 22-з/813/336/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Коновалової В.А.

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представник позивачів - Павел Ольга Юріївна

відповідач - ОСОБА_4

представник відповідача - Безсмертний Сергій Миколайович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Павел Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОМР, про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності на майно,

встановив:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга Безсмертного Сергія Миколайовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року у справі за вищевказаним позовом.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року апеляційну скаргу Безсмертного Сергія Миколайовича - задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року змінено виклавши його перший абзац резолютивної частини в наступній редакції :

- виділити в натурі Позивачу-1, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), та Позивачу-2, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) належну їм на праві спільної часткової власності 1/2 (одну другу) частку у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з приміщень житлового будинку літ. А: житлової кімнати, площею 23,9 кв.м., житлової кімнати, площею 10,3 кв.м., гаражу літ. Д, огорожі та мощення за даною адресою.

В іншій частині рішення залишено без змін.

В подальшому до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Павел Ольги Юріївни щодо вирішення питання стосовно судових витрат, а саме стягнення витрат на правову допомогу.

Мотивуючи подану заяву, зазначила, що під час винесення постанови, суд не вирішив питання про судові витрати, які понесла ОСОБА_2 від необґрунтованих вимог апелянта при розгляді справи.

Вказує, що так як відповідачка понесла судові витрати у сумі 10 000 грн, відповідач вважає що апелянт повинен сплатити суму яку вона понесла при розгляді справи.

За положенням п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; а також, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За ч. ч. 3-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники провадження повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, але в судове засідання з`явились відповідач та його представник, представник позивача просила розглянути справу без її участі, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу від 23.05.2024, на виконання ст. 134 ЦПК України, адвокат позивачів, Павел О.Ю. , надала Одеському апеляційному суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі очікували понести в зв`язку із розглядом справи у сумі 10 000 грн.

Крім того, та підтвердження понесених витрати адвокат 11.07.2024 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надав копія Додаткової угоди № 1 від 01.05.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 05.10.2020 року; копія Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 09.07.2024; копія Детального опису робіт (наданих послуг) за Договором про надання правової допомоги від 09.07.2024 року; копія Прибуткового касового ордеру № 3 від 03.05.2024.

В пункті 2 Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 05.10.2024 визначено, що ОСОБА_2 виплачує адвокату гонорар в сумі 10000 грн протягом трьох днів з дня підписання Додаткової угоди.

В детальному описі виконаних робіт адвокат надав наступні послуги: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 6000 гривень; участь у судовому засіданні - 4 000 гривень.

Таким чином вважала, що загальна вартість стягнення за вказаним договором становить 10 000 грн.

В подальшому на адресу надійшла заява адвоката Безсмертного С.М. про зменшення витрат на правову допомогу.

Вказує, що витрати у розмірі 10000 грн. за участь у суді апеляційної інстанції не є співмірними та обґрунтованими.

Зазначає, що роботи, що входять до складу витрат на правничу допомогу у цій справі не є унікальними та такими, що виконані виключно для цього цивільного спору, що свідчить про те, що витрачені адвокатом час та обсяг робіт на надання послуг з професійної правничої допомоги, не у повній мірі відповідають критеріям обґрунтованості, пропорційності, розміру таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та витраченому адвокатом часу в контексті приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що справедливим буде стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи з метою захисту інтересів ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Павел О.Ю., та значимості таких дій у справі, враховуючи клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та те, що апеляційна скарга була задоволена частково, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 270, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Павел Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн..

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова