Справа № 471/873/24
Провадження №2/471/250/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукова І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/873/24 за позовом ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності.

В своєму позові позивач зазначає, що Рішенням виконавчого комітету Братської селищної ради народних депутатів №144 від 24.09.1985 року йому була виділена земельна ділянка під будівництво гаража. Після отримання дозволу 24.09.1986 року за № 872 на право виконання будівельних робіт, ОСОБА_1 протягом 1987-1989 років власними силами здійснив будівельні роботи по будівництву гаражу на вказаній земельній ділянці. В 2018 році був проведений огляд та складений звіт про проведення технічного огляду гаражу № НОМЕР_1 та виданий технічний паспорт на гараж. Однак, позивач в свій час після завершення будівництва гаража не ввів його в експлуатацію, а наразі здійснити введення в експлуатацію не має можливості, в зв`язку з цим на сьогодні не може зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно, а тому позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи без участі представника та вирішення питання залишити на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету Братської селищної ради народних депутатів №144 від 24.09.1985 року ОСОБА_1 виділена земельна ділянка під будівництво гаража (а.с. 6).

Після отримання дозволу 24.09.1986 року за № 872 на право виконання будівельних робіт, ОСОБА_1 протягом 1987-1989 років власними силами здійснив будівельні роботи по будівництву гаражу на вказаній земельній ділянці (а.с. 6).

В 2018 році був проведений огляд та складений звіт про проведення технічного огляду гаражу № НОМЕР_1 та виданий технічний паспорт на гараж(а.с. 10-15)

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що позивачу виділена земельна ділянка у приватну власність та наданий дозвіл на будівництво гаражу. Проте, після завершення будівництва гаража позивач не ввів його в експлуатацію.

Тим чином окрім судового порядку позивач позбавлений можливості захистити свої права та оформити право власності на майно.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,.

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , місцезнаходження: вул. Миру, 131, с-ще Братське, Вознесенський район, Миколаївська область.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Гукова І. Б.