ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5656/24
провадження № 2/753/4942/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, третя особа приватний виконавець Джубаба Денис Олександрович,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 42 900 грн та судові витрати. Третя особа приватний виконавець Джубаба Денис Олександрович.

Позовна заява обґрунтована наступним. 11.09.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, який посвідчений призваним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 986. Відповідно до вказаного договору, позивач отримав від відповідача грошові кошти у сумі 13 000, 00 дол. США, що за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на день підписання договору еквівалентно 360 750,00 грн. Повернення позики має бути здійснено не пізніше 12.09.2021 в гривнях в сумі, що є еквівалентом 13 000,00 дол. США на день повернення позики шляхом передачі готівки та/або перерахування на банківський рахунок позикодавця. Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.03.2023 у справі № 671/1516/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнуто з останнього заборгованість за договором позики від 11.09.2020 станом на 13.10.2022 в сумі 369 996, 00 грн, що еквівалентно 10 117,75 дол. США, інфляційні витрати в сумі 96 644,55 грн, що еквівалентно 2 642,80 дол. США, та 3% річних у сумі 12 041,80 грн, що еквівалентно 329,29 дол. США, а також судовий збір. Вказане рішення не оскаржувалось та не переглядалося. За заявами ОСОБА_2 були відкриті 08.06.2023 виконавче провадження № НОМЕР_1 та 16.06.2023 виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання вказаного рішення суду. В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були досягнуті домовленості щодо добровільного врегулювання заборгованості за договором позики. 09.07.2023 ОСОБА_2 написав ОСОБА_1 розписку, відповідно до якої він прийняв грошові кошти у розмірі 255 920,00 грн, що на момент отримання грошей становить 7 000,00 дол. США. Вказану суму грошей було передано в якості виконання договору позики від 11.09.2020. Договір позики вважається виконаним у повному обсязі. Претензії до ОСОБА_1 відсутні. Після отримання ОСОБА_2 вказаних грошових коштів з ОСОБА_1 було стягнуто додаткового грошові кошти у розмірі 42 900,00 грн шляхом списання вказаної суми з його поточного рахунку за вимогою приватного виконавця. З огляду на вказане 13.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення надмірно стягнутих коштів та отримав відповідь від 20.11.2023 в якій відповідач заперечував факт надмірного стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , та зазначив що на даний час залишається непогашеною заборгованість за інфляційними витратами у сумі 96 644,55 грн та 3% річних у сумі 12 041,29 грн, які стягнуті рішенням суду № 671/1516/22, а також за інфляційними витратами та 3% річних, нарахованих на заборгованість за договором позики за період з 14.10.2023 по 09.07.2023, які складають за приблизним підрахунком 32 193,00 грн та 8 150,00 грн. 08.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із повторною претензією про повернення надмірно стягнутих грошових коштів. Позивач вважає, що стягнуті з позивача на користь відповідача грошові кошти в розмірі 42 900,00 грн в межах виконавчих проваджень після факту припинення зобов`язання за договором позики прощенням боргу є безпідставно набутим майном, яке ОСОБА_2 зобов`язаний повернути ОСОБА_1 як потерпілому.

Ухвалою від 24.04.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у судове засідання за наявними у справі матеріалами.

20.08.2024 через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти наведених позивачем аргументів щодо прощення боргу та безпідставності стягнення коштів, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що розписка від 09.07.2023 видана відповідачем як позикодавцем саме на підтвердження одержання грошових коштів у розмірі 7 000, 00 дол США згідно курсу НБУ як повернення частини позики/передачі коштів за договором позики від 11.09.2020. Вказана розписка не засвідчує прощення боргу. Прощення боргу за нотаріально посвідченим договором позики вимагає дотримання певної форми, щоб мати юридичну силу. Оскільки сам договір позики був нотаріально посвідчений, будь-які зміни чи припинення цього зобов`язання, зокрема прощення боргу, також мають бути зафіксовані у належній, тобто нотаріальній формі. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження прощення боргу як правоприпиняючого юридичного факту. Позивач стверджує, що між сторонами були досягнуті домовленості щодо добровільного врегулювання наявної заборгованості за договором позики, однак жодних доказів щодо цього не надає. Другий примірник договору позики не передавався позичальнику, як передбачено вказаним договором при поверненні боргу. Вказане підтверджує відсутність повернення боргу у повному обсязі та прощення боргу. Зміст розписки від 09.07.2023 в частині відсутності претензій стосувався лише різниці курсів банків при визначенні еквіваленту грошових коштів у доларах США. 13.07.2023 виконавця було повідомлено про повернення позивачем частини боргу відповідачеві. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем в межах виконання рішення Волочинського районного суду Хмельницької області № 671/1516/22 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 на суму 442,30 грн, постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 у розмірі 47 868,18 грн, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2 на суму 442,30 грн, та постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 у розмірі 528,30 грн. Станом на день подання відзиву вказані постанови не були оскаржені у встановлений строк та спосіб, а отже стягнення в рамках вказаних постанов є законним та безспірним. Таким чином, позивачем не надано до суду доказів щодо надмірного стягнення коштів на користь відповідача.

27.08.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому сторона позивача не погодилася з доводами відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, вважає їх помилковими. Твердження відповідача про те, що правочин про прощення боргу за договором позики має бути двостороннім та викладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням є хибним та заснованим та довільному тлумаченні норм цивільного законодавства. Відсутність факту передачі примірника договору позики позикодавця позичальнику свідчить про бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні останнім умов договору позики.

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11.09.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, посвідчений призваним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 986, відповідно до якого позивач отримав від відповідача грошові кошти у сумі 13 000, 00 дол. США, що за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на день підписання договору еквівалентно 360 750,00 грн. Повернення позики має бути здійснено не пізніше 12.09.2021 в гривнях в сумі, що є еквівалентом 13 000,00 дол. США на день повернення позики шляхом передачі готівки та/або перерахування на банківський рахунок позикодавця.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.03.2023 у справі № 671/1516/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнуто з останнього заборгованість за договором позики від 11.09.2020 станом на 13.10.2022 в сумі 369 996, 00 грн, що еквівалентно 10 117,75 дол. США, інфляційні витрати в сумі 96 644,55 грн, що еквівалентно 2 642,80 дол. США, та 3% річних у сумі 12 041,80 грн, що еквівалентно 329,29 дол. США, а також судовий збір.

06.06.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Нечай М.В. звернулася до приватного виконавця із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчих листів у справі № 671/1516/22.

08.06.2023 приватний виконавець Джубаба Д.О. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 11.09.2020 станом на 13.10.2022 в сумі 369 996, 00 грн, що еквівалентно 10 117,75 дол. США, інфляційні витрати в сумі 96 644,55 грн, що еквівалентно 2 642,80 дол. США, та 3% річних у сумі 12 041,80 грн, що еквівалентно 329,29 дол. США.

Також постановами від 08.06.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, приватний виконавець визначив розмір мінімальних витрат у даному виконавчому провадженні у сумі 442,30 грн. та основну винагороду у сумі 47 868,18 грн.

16.06.2023 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 5 283,03 грн.

Одночасно постановами від 16.06.2023 приватним виконавцем стягнуто з ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 у сумі 442,30 грн та основної винагороди у сумі 528,30 грн.

Постановою приватного виконавця від 19.06.2023 виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 671/1516/22 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 5 283,03 грн закінчено.

09.07.2023 ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку щодо прийняття від нього грошових коштів у розмірі 255 920,00 грн, що еквівалентно 7 000,00 грн на день написання розписки в якості виконання договору позики від 11.09.2020. Відповідно до змісту вказаної розписки, договір позики вважається виконаним у повному обсязі, претензій до ОСОБА_1 у ОСОБА_2 немає.

На підставі платіжної інструкції від 12.07.2023 з банківського рахунку ОСОБА_1 13.07.2023 було перераховано на користь приватного виконавця Джубаби Д.О. 42 900,00 грн. за виконавчим листом 671/1516/22, не сплаченою залишилася 474 418,76 грн.

13.07.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Нечай М.В. звернулася до приватного виконавця із заявою в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, в якій повідомила про повернення 09.07.2023 ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 255 920,00 грн, що еквівалентно 7 000,00 дол. США.

У подальшому 14.07.2023 приватний виконавець перерахував ОСОБА_2 15 734,55 грн та 27 165,45 грн. зарахував на свій рахунок як основну винагороду приватного виконавця.

17.07.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Нечай М.В. звернулася до приватного виконавця із заявою в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 про повернення стягувачу виконавчого документу.

24.07.2023 приватний виконавець у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі вищевказаної заяви.

Позивач, звертаючись до відповідача з даною позовною заявою, посилався на факт припинення свого основного зобов`язання унаслідок прощення боргу, здійсненого позикодавцем відповідно до розписки від 09.07.2023 та безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 42 900,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами першою, другою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Як вбачається з матеріалів справи, у даній справі грошові кошти в сумі 42 900,00 грн були стягнуті та розподілені приватним виконавцем на підстав судового рішення в межах виконавчого провадження, постанови приватного виконавця про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження не оскаржувалися та не скасовувалися, тому і стягнуті на їх підставі суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не можуть вважатися безпідставно набутими.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності..

Так, дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належним чином обставини, на які він посилається, а наявність розписки від 09.07.2023 не свідчить про існування підстав для задоволення позову на підставі ст. 1212 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 9, 11, 12, 13, 76 - 81, 141, 229, 235, 247, 259, 263 - 265, 272, 273, 274 - 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Джубаба Денис Олександрович, про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 28.10.2024.