Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 р. Справа № 597/1512/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тренич А.Г.

секретаря судового засідання Гороховського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці їх спільного проживання; заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця її проживання; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 являється чоловіком заявника та проживає без реєстрації разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 в будинку, який належить заявниці.

Заявник стверджує, що під час спільного проживання ОСОБА_2 вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Так, 20.07.2024 близько 15:00 год ОСОБА_2 вчинив відносно ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного характеру, а саме: схопив останню правою рукою за волосся на голові та наніс два удати головою об одвірок. Після чого штовхнув на землю та наніс один удар кулаком правої руки в груди зліва та один удар кулаком правої руки в голову зліва, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій молочній залозі, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаний факт підтверджується вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.08.2024 у справі № 597/1195/24.

Крім цього, 22.07.2024 близько 17:00 год ОСОБА_2 вчинив відносно ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав дружину нецензурними словами та погрожував словесно фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Вказаний факт підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №332056 від 24.07.2024.

Посилаючись на наведене та те, що ОСОБА_2 чинить стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, з метою забезпечення її захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просить задовольнити заяву.

Заявник не з`явилась в судове засідання, її представник подав клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_1 .

Вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.08.2024 у справі № 597/1195/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Так, суд установив факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру.

Терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №332056 від 24.07.2024 підтверджується факт вчинення ОСОБА_2 22.07.2024 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В пункті 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» унормовано, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

В пункті 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п.3 ч.1 статті 350-4 ЦПК України).

З аналізи вищевказаних норм вбачається, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

В багаточисельних постановах Верховного Суду вказано, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У даній справі судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , дані обставини є встановленими, зокрема вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.08.2024 у справі № 597/1195/24 та терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №332056 від 24.07.2024.

На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, ОСОБА_2 не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_2 , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців, а саме: заборони перебувати в місці їх спільного проживання; заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_1 ; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявника від кривдника.

Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (шість місяці) є необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи.

Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 273, 305-1, 350-2, 350-3, 350-4, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, визначивши такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100м до місця проживання ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Повідомити про встановлення обмежувального припису відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Заліщицьку міську раду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.10.2024 року.

Суддя Анна ТРЕНИЧ