У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву представника третьої особи, адвоката Білоцерковця Ю.С., що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс», про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №308/15638/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» про стягнення боргу за борговою розпискою, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника адвокат Білоцерковець Ю.С., що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2024, якими до вирішення справи по суті було накладено арешт на нерухоме майно: будівлю (автомагазин) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 00).

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ухвалою суду від 26.09.2024 накладено арешт на будівлю (автомагазин) (реєстраційний номер об`єкта 00) АДРЕСА_1 (чотири), загальною площею 1 589,2 кв.м. Поряд з цим, означений об`єкт нерухомого майна був предметом іпотеки за іпотечним договором від 13 червня 2007 № 157/23-2007, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Промінвестбанк». Даний іпотечний договір забезпечував виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором 73/8-07.

Зазначає, що в подальшому сім`єю ОСОБА_4 було ініційовано судовий спір, предметом якого була дійсність означеного іпотечного договору (справа №308/2823/19). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду, що було залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду, позов було задоволено, та визнано недійсним окремі умови іпотечного договору №157/23-2007. Наявність рішення суду апеляційної інстанції про визнання недійсними іпотечних договорів, дозволила ОСОБА_3 виключити (припинити) записи про іпотеку, які були внесені до ДРРП на нерухоме майно на підставі іпотечних договорів №101/23-2007 від 28.04.2007 та №157/23-2007 від 13.06.2007.

Проте зазначає, що постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2024 по справі №308/2823/19 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2020 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 травня 2023 скасовано. Тобто суд касаційної інстанції підтвердив правомірність іпотеки нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :73:001:0010 загальною площею 0.081 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автомагазину загальною площею 1589.2 кв. м, що знаходиться а адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу маючи можливість відчужити майно, яке не обтяжене іпотекою, ОСОБА_3 01.07.2023 подарував автомагазин своїй матері ОСОБА_2 . Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкін Д.В. та зареєстрований за реєстровим №626. Дійсність означеного вище договору дарування оспорюється кредитором (справа №308/10840/24).

Окремо зазначив, що дійсним кредитором та іпотекодержателем за кредитним та іпотечним договорами є ТОВ "Оболонь Інвест плюс". Дане підтверджується договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Стверджує, що таким чином ухвала про забезпечення позову стосується іпотечного майна, іпотекодержателем за яким є ТОВ "Оболонь Інвест плюс". Забезпечення позову по справі №308/15638/24 ніяким чином не дає позивачу ОСОБА_1 можливість звернути стягнення на автомагазин в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 у звязку з тим, що такий є предметом іпотеки ще з 2007 року. Дане свідчить про те, що ТОВ "Оболонь Інвест плюс" має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В зв`язку з чим просив скасувати заходи забезпечення позову по справі №308/15638/24, що застосовані судом ухвалою від 26.09.2024 року у вигляді арешту на автомагазин що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 589,2 кв.м., (реєстраційний номер майна 00).

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені судом своєчасно на належним чином.

На підставі наведеного, враховуючи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 500 000,00 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно: будівлю (автомагазин) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 00).

Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 03.12.2024 залучено до участі у справу в якості 3 особи без самостійних вимог стосовно предмету спору - ТОВ «Оболонь Інвест плюс».

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Оболонь Інвест плюс» має право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 47/8-07 та договором іпотеки №101/23-2007 від 28.04.2007 (предметом іпотеки є земельна ділянка, кадастровий № :73:001:0010, у АДРЕСА_1 .), а також за кредитним договором №73/8-07 та договором іпотеки №157/23-2007 від 13.06.2007 (предметом іпотеки є земельна ділянка у місті Ужгороді, кадастровий № :73:001:0010, та об`єкт нерухомості (автомагазин) у АДРЕСА_1 ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що ухвалою суду від 26.09.2024 накладено арешт на майно: будівлю (автомагазин) (реєстраційний номер об`єкта 00), яке наразі знаходиться в іпотеці у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс», суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки судом встановлено факт перебування майна, на яке накладено арешт, в іпотеці у ТОВ «Оболонь інвест плюс», отже змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, відтак відпала потреба у подальшому забезпеченні позову, оскільки подальший арешт майна буде непропорційним втручання у право власника на мирне володіння належним йому майном, а також такий захід забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 158, 260-261, 352-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача адвоката Білоцерковця Ю.С., що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс», про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №308/15638/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс», про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно: будівлю (автомагазин) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 00), накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2024 у справі №308/15638/24.

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання ухвалою законної сили надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також державним та іншим органам, які виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів у порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя І.О.Шепетко