ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/717/24Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/765/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 594/717/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», інтереси якого представляє ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року, ухваленого суддею Губіш О.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1242-1733 від 20 липня 2023 року в розмірі 61 417,80 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1242-1733 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А9277, для підписання Кредитного договору № 1242-1733 від 20.07.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 14 днів, знижена % ставка - 2,50% в день; стандартна % ставка 3,00% в день.

В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась загальна сума заборгованості 61 417,80 грн, яка складається з: 13 740,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 47677,80 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування.

Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1242-1733 від 20 липня 2023 року щодо сплати процентів, однак дана вимога проігнорована позичальником, порушення не усунуто.

У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості в розмірі 61 417,80 грн та судові витрати.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2024 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 1242-1733 від 20 липня 2023 року в розмірі 15 801 гривню, з яких: 13740 грн прострочена заборгованість за кредитом; 2061 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачені судові витрати в сумі 629, 83 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», інтереси якого представляє ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року у справі № 594/717/24 в частині відмови в стягненні простроченої заборгованості за нарахованими процентами та ухвалити нове, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1242-1733 від 20 липня 2023 року в розмірі 61 417,80 гривень задовольнити повністю.

Вказує, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що позивачем дотримано вимоги статтей 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру відсотків за користування кредитом, що був наданий відповідачеві, натомість останнім не заперечується укладення договору на вказаних умовах. Вважає, що твердження суду про те, що умовами Кредитного договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором не відповідає дійсності та є помилковим, оскільки відсотки за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України у кредитному договорі та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вбачається, що позивачем не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції. Так, згідно наданого розрахунку позивач здійснював нарахування лише по відсоткам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами. Судом першої інстанції помилково ототожнено, що відсотки за користування кредитом є неустойкою (пенею) у разі невиконання зобов`язань боржником за кредитним договором.

Щодо застосування процентної ставки у кредитному договорі №1242-1733 від 20.07.2023, то вказує, що відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15 000,00 грн; строк кредитування, - 300 днів; базовий період (заявлений строк) - 21 день; знижена, пільгова % ставка - 2,5 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день;

Зазначає, що базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 14 днів), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку - 300 днів).

Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний відповідачем ОСОБА_2 20.07.2023 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 9277, зі змісту якого вбачається, що стандартна ставка 3,0% в день; Знижена, пільгова ставка 2,5% в день. Також зазначено тип процентної ставки фіксована. Строк кредитування - 300 днів. Базовий період 14 календарних днів. Дата повернення (виплати) кредиту 14.05.2024. Також у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування.

Отже, кредитний договір №1242-1733 від 20.07.2023 разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту ( Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

Вказує, що згідно довідки про укладений договір станом на 06.02.2024, (що є розрахунком заборгованості) відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2,0%, кількості днів користування ставкою 3,0%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Сума платежу», «Коригування кредиту».

Отже, з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким та зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем.

Вважає, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, позивачем було доведено підставність нарахування простроченої заборгованості за нарахованими процентами (47 677,80 гривень) за користування кредитним договором № 1242-1733 від 20.07.2023, що відобразилось у розрахунку заборгованості, який є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору.

Відтак, суд першої інстанції при прийнятті рішення, неправильно встановивши правову підставу для нарахування процентів за кредитним договором, застосував 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості нарахування непропорційно великої суми компенсації за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та дійшов помилкового висновку про відмову в позові в частині стягнення з відповідача процентів за кредитом в розмірі 47 677,80 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року залишити без змін.

Вказує, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, у розмірі 2-3%, що в результаті становить 37 880,00 гривень є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», і порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу. Нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 81340,00 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі- Закон) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7 статті 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм, дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, в розмірі 2,5-3 % , що становить 47677, 80 грн - є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 15801 грн (13740 грн заборгованість за кредитом + 2061 грн - сума відсотків, яка не перевищує 15 % від суми простроченого платежу), а тому - вимоги позову підлягають частковому задоволенню, при цьому судом також враховано, що відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитом, сплачено в користь позивача 31471, 95 грн, з яких позивачем 1260 грн було зараховано до тіла кредиту, решта на сплату процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що заявником фактично оскаржується рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2024 в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами в сумі 47677, 80 грн, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_1 від 01.08.2013, видане Національним банком України.

20.07.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено кредитний договір № 1242 - 1733.

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджених наказом № 69-П від 23.11.2022 та розміщених на їх сайті.

Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А9277 для підписання кредитного договору №1242-1733 від 20.07.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами, та інших супутніх документів, яким були підписані кредитний договір №1242-1733 від 20.07.2023 та паспорт споживчого кредитування.

Згідно з п. 2.2. Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 15000,00 грн.

Базовий період користування кредитом складає 14 календарних днів з дня надання кредиту (п. 4.8 Договору).

Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 14.05.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами свої зобов`язань за договором (п. 4.12 Договору).

Відповідно до п. 4.10 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процента ставка 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом усього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування кредитом та зниженою та/або пільговою ставкою).

Пільгова процентна ставка становить 2,50% (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(ів)) за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника.

Знижена процентна ставка становить 2,50% (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(ів)) за кожен день користування кредитом (окрім першого Базового періоду), яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумліного виконання умов Договору (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 4.13. Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 1139965,00%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 150 000,00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14 Договору).

Відповідно до п.8.5 Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п.4.12 даного Договору.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1242-1733 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 15 000,00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 135 000,00 грн, реальна річна процентна ставка становить 1139965,00 % річних.

Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту ( Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А9277.

Умовами пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту кредитна лінія; сума/розмір кредитного ліміту 15000,00 грн.; строк кредитування 300 календарних днів; базовий період сплати відсотків (визначається Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника) 14 календарних днів.

Стандартна ставка 1095% (3% в день); пільгова ставка 912,5 % (2,5% в день); знижена ставка 912,5% (2,5% в день). Тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка 1139965,00% відсотків річних (реальна річна процентна ставка, відсотків річних розрахована за умови, що Базовий період сплати відсотків складає 14 днів, а відсоткова ставка за кредитом - 3,00% в день (Стандартна ставка).

З довідки про перерахування суми кредиту № 1242-1733 від 20.07.2023 вбачається, що 20.07.2023 відповідачка ОСОБА_2 отримала від ТОВ«Укр Кредит Фінанс» шляхом здійснення переказу на платіжну карту № НОМЕР_2 кошти у сумі 15000,00 грн за допомогою системи LIQPAY (платіж № ). Вказана обставина визнається сторонами у даній справі.

Також в матеріалах справи наявне повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , згідно якого вбачається, що від позивача № платежу через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 15 000,00 грн, 20.07.2023 згідно договору № 12421733, номер картки НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_2 .

ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов кредитного договору.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

27.02.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» направлено ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення умов Договору №1242-1733 від 20.07.2023 року, у якій відповідачу надано 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги для усунення порушення умов кредитного договору шляхом сплати заборгованості за процентами. У разі невиконання зобов`язань за процентами ТОВ «Укр Кредит Фінанс» буде змушено вимагати повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування у судовому порядку.

Згідно з наданою позивачем довідки про укладений договір станом на 06.02.2024 заборгованість відповідачки ОСОБА_2 перед позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором №1242-1733 від 20.07.2023 становить 61417, 80 грн, - яка складається з заборгованості за кредитом 13740 грн, та заборгованості за нарахованими відсотками 47677, 80 грн, яка відповідачем не спростована.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з такого.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 47677, 80 грн, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки в розмірі 2,5-3 %, що становить 47677, 80 грн є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності і добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи. Адже встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більш, ніж 15 % простроченого платежу.

А тому, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 15801 грн (13740 грн заборгованість за кредитом + 2061 грн - сума відсотків, яка не перевищує 15 % від суми простроченого платежу).

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.07.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та фізичною особою ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено в електронній формі кредитний договір № 1242-1733.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

На виконання зазначених вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А480, для підписання кредитного договору №1242-1733 від 20.07.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким був підписаний кредитний договір та паспорт споживчого кредитування.

Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:сума кредиту15 000,00 грн (п. 4.1 Договору); строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 14.05.2024 (п. 4.12 Договору); заявлений строк 14 днів (п. 4.8. Договору); стандартна % ставка 3,00 % за кожний день користування, пільгова % ставка 2,50 % за кожний день користування, знижена % ставка 2,50 % за кожний день користування (п.п. 4.10, 10.1 Договору).

У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказала, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно до пунктів 4.10 та 10.1 кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного п.4.12 кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості.

Так, відповідно до довідки про укладений договір станом на 06.02.2024, що є розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1242-1733 від 20.07.2023, вбачається, що:

з 20.07.2023 по 26.07.2023 (включно) нараховувалась пільгова процентна ставка 2,5 %, оскільки відповідно до п. 10.1 кредитного договору Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Пільговою процентною ставкою, надана протягом першого Базового періоду, виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника;

- 26.07.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 000,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- з 26.07.2023 по 01.08.2023 (включно) нараховувалась пільгова процентна ставка 2,5 %, оскільки відповідно до п. 10.1 кредитного договору Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Пільговою процентною ставкою, надана протягом першого Базового періоду, виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника;

- 01.08.2023 - Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 4250,00 грн частина з яких 3 875,00 грн були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору, а частина -375,00 грн на зменшення тіла кредиту (з 15 000, 00 грн до 14 625,00 грн);

- з 02.08.2023 по 08.08.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- 08.08.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 200,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- з 09.08.2023 по 16.08.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- з 17.08.2023 по 22.08.2023 (включно) - Відповідачу застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;

- 19.08.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 110,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 20.08.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 050,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 22.08.2023 - Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 5 931,95 грн, частина з яких 5 306,95 грн були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору, а частина -625,00 грн на зменшення тіла кредиту (з 14 625,00 грн до 14 000,00 грн);

- з 23.08.2023 по 05.09.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 % відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- 28.08.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 300,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 30.08.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 500,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 06.09.2023 Відповідачу застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю; Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 4 520,00 грн. які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- з 07.09.2023 по 20.09.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- 18.09.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 647,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 19.09.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 2 000,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 20.09.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 730,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 21.09.2023 Відповідачу застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю; Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 943,00 грн. які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- з 22.09.2023 по 05.10.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- 28.09.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 640,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- з 06.10.2023 по 09.10.2023 (включно) Відповідачу застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;

- 06.10.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 200,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 08.10.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 1 300,00 грн, які були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору;

- 09.10.2023 Відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 3 700,00 грн, частина з яких 3 440,00 грн були зараховані в погашення процентів за користування кредитним договором відповідно до умов договору, а частина -260,00 грн на зменшення тіла кредиту (з 14 000,00 грн до 13 740,00грн);

- з 10.10.2023 по 23.10.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1 кредитного договору;

- з 24.10.2023 по 04.02.2024 (включно) Відповідачу застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю.

Отже, розмір нарахованих процентів за Кредитним договором № 1242-1733 від 20.07.2023 повністю узгоджується із розрахунком заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

Тому колегія суддів вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих і не погашених відсотків відповідачем, який становить 47 677,80 грн .

Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_2 не нараховувались.

Тож висновки суду першої інстанції щодо встановленого сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, в розмірі 2,5-3 % - є несправедливими у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і суперечать встановленим обмеженням, передбаченим ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статтей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».

Таким чином, апеляційний суд відхиляє посилання відповідча у відзиві на апеляційну скаргу на порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід задовольнити, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими відсотками скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором №1242-1733 від 20.07.2023 у розмірі 47677,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3633,60 судового збору сплаченого у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», інтереси якого представляє ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м.Київ, код ЄРДПОУ 38548598) заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором №1242-1733 від 20.07.2023 у розмірі 47677,80 грн та сплачений у суді апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н. М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома