Провадження № 2/679/530/2024
Справа № 679/1252/24
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з Хвещук К.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Нетішинської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши у позові третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Нетішинської міської ради.
В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_1 є наймачем житлового приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою, крім позивача, також зареєстрований його син відповідач ОСОБА_2 , який фактично більше шести років у зазначеній квартирі не проживає та не з`являється, позаяк проживає в м. Києві.
Відповідач не сплачує кошти за користування житлом та комунальні послуги, не несе інших витрат на утримання квартири, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особисті речі у квартирі також відсутні.
Жодних перешкод ОСОБА_2 для проживання у вказаній квартирі позивач не створював.
Оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, чим об`єктивно порушуються права позивача.
З огляду на викладені обставини, оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою понад шість місяців, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
06.08.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 16).
30.09.2024 судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також судом було задоволено клопотання позивача про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 44).
У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні та надав пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у позові.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим судом на місці без виходу до нарадчої кімнати була постановлена ухвала про заочний розгляд справи (проти чого не заперечував позивач).
Представник третьої особи ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Виконавчого комітету Нетішинської міської ради.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона приблизно з 2000 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідом ОСОБА_1 . Вона знає, що у позивача у справі є син ОСОБА_2 , проте вона не знайома з ним і ніколи його не бачила, за місцем проживання позивача він не з`являвся.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідом ОСОБА_1 . Син позивача ОСОБА_2 приблизно більше 20 років не проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 та взагалі не з`являється за вказаною адресою.
Заслухавши позивача та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, що містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.07.1992 ОСОБА_1 був виданий ордер на жиле приміщення № 9068, відповідно до якого відповідач отримав право на зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстрований його син відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8, 13).
Як вбачається з довідки про непроживання особи за місцем реєстрації № 28/2 від 19.07.2024 та акту про непроживання особи за місцем реєстрації № 28/1 від 18.07.2024, виданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Варшавська 7», ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично за місцем реєстрації не проживає, що засвідчили своїми підписами власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 , власник квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 та власник квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 (а.с. 9, 10).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Як зазначається у ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).
Статтею 8 Конвенції визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Гіллоу проти Сполученого королівства» від 24.11.1986), так і на наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Як було встановлено судом, ОСОБА_2 тривалий час, а саме більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , допитаних у судовому засіданні, а також досліджених судом письмових доказів, а отже достатні та триваючі зв`язки ОСОБА_2 із житловим приміщенням за зареєстрованим місцем проживання, права користування яким його просить позбавити позивач, в даному випадку відсутні.
З огляду на це суд дійшов висновку, що припинення права користування відповідачем вказаним житлом у даному випадку відповідає пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції.
Враховуючи встановлені обставини та зокрема той факт, що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків, у той час як доказів поважності причин непроживання відповідача за вищевказаною адресою і наявності підстав для зберігання зазначеного жилого приміщення за відповідачем строком понад шість місяців, передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК України, суду надано не було, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає повному задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн підтверджується квитанцією № 5 від 31.07.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 15). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Нетішинської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн (однієї тисячі двохсот одинадцяти гривень двадцяти копійок).
Повне рішення суду складене 30.10.2024.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя І.Г. Безкровний