Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в книзі реєстрації народжень зроблено запис за №328 від 18.03.2011 року.

Вказує, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з нею.

Зазначає, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року на її користь з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка вказує, що ОСОБА_3 належним чином добровільно своїх батьківських обов`язків не виконував ні під час перебування у шлюбі, ні після його розірвання. Не надавав кошти або інших видів матеріальної допомоги на утримання та всебічного розвитку їх доньки.

Зазначає, що відсутність жодної допомоги з боку відповідача і стали причиною її звернення з заявою від 10.01.2013 року до начальника міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про примусове виконання рішення суду щодо стягнення аліментів.

Позивачка вказує, що враховуючи економічні зміни в країні, незворотні процеси інфляції, що спостерігаються у постійному підвищенні прожиткового мінімуму, існування військового стану, матеріальні можливості кожного змінилися. Внаслідок цього, реальний розмір аліментів, які отримає позивачка значно зменшився, адже дитина росте і фінансові потреби для забезпечення її нормального існування постійно збільшуються.

Позивачка зазначає, що виключно нею здійснюються постійні витрати на придбання обладнання для навчання як шкільного, так і спортивного, оплата лікування, відвідування кафе, кіно, екскурсій, літнє та зимове оздоровлення, тощо.

Позивачка вказує, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_3 значно покращилось. Згідно інформації, яка розміщена на сайті YOU CONTROL, зокрема, декларацій за 2022 р., та 2023 р. ОСОБА_3 займає посаду головного державного інспектора Головного управління ДПС в Закарпатській області, має стабільний регулярний дохід, а також заощадження, кошти розміщені на банківських рахунках ПриватБанк.

У зв`язку з наведеними обставинами позивач просить суд змінити розмір та спосіб присуджених аліментів встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2012 року по справі №712/5112/2012 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на розгляд даної справи.

Позиція сторін справи:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів. Вказала, що матеріальне становище платника аліментів змінилося, свідченням чого є збільшення його доходів, активів , що стверджується інформацією , яка розміщена на сайті YOU CONTROL, зокрема даними декларацій за 2022 р., та 2023 р.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи представника, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти доводів позивача. Просив врахувати наявність на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, позивача, відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що у сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилась донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, копія якого додана до позовної заяви.

Судом встановлено, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2012 року по справі №712/5139/12, яке набрало законної сили, шлюб зареєстрований 26.06.2010 року у виконкомі Камянецької сільської ради Ужгородського району, за актовим записом №61 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - було розірвано.

Судом встановлено, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року по справі №712/5112/2012 , яке набрало законної сили , на користь ОСОБА_5 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді головного державного інспектора Головного управління ДПС в Закарпатській області, що стверджується даними щорічної декларації, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка подана ОСОБА_3 та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на утриманні відповідача ОСОБА_3 перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується даними сводоцтв про надорження дитини серії НОМЕР_1 від 17.05.2018 року та серії НОМЕР_2 від 02.03.2023 року, копії яких додані до справи.

Нормативно-правове обґрунтування :

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у частині першій статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового,духовного,морального ісоціального розвиткудитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 141СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України.

За змістом статті 180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною третьою статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

За правилами частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192Сімейного кодексуУкраїни розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу зміни способу стягнення аліментів на спільну дитину сторін, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.09.2018 у справі №486/466/18 зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду,змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження(зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів визначається судом з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про зміну розміру аліментів, з огляду на те, що зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, позивач зазначила, що розмір стягуваних на підставі рішення суду аліментів на даний час не достатній на утримання дитини, оскільки всебічний розвиток доньки тягне за собою щоденні витрати, а також зазначила, що відповідач працює на посаді головного державного інспектора Головного управління ДПС в Закарпатській області, відповідач має стабільний заробіток, на даний час офіційно працевлаштований, матеріальне становище платника аліментів змінилося, свідченням чого є збільшення його доходів, активів .

Як встановлено судом, розмір аліментів, які присуджено стягувати з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у розмірі 800,00 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу необхідно довести передусім наявність у платника аліментів відповідного офіційного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів в частці від заробітної плати (доходу) платника.

Так, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження тієї обставини, що у відповідача змінився матеріальний стан, адже згідно даними щорічної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданою ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді головного державного інспектора Головного управління ДПС в Закарпатській області, що вказує на те, що відповідач офіційно працює та має регулярний дохід. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначений рішенням суду та можливість стягнення аліментів на дитину у частці від заробітної плати (доходу) платника.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної згідно рішення суду на частки від заробітку (доходу) платника аліментів, позивачу належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів, суд враховує приписи частини 5 ст. 183 СК України , якою визначено стягнення аліментів у розмірі : на одну дитину однієї чверті; на двох дітей однієї третини; на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів, суд враховує приписи частини 5 ст. 183 СК України , розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, наявність на утриманні відповідача ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу,зміни матеріального становища платника аліментів шляхом зміни його доходів, активів, ринкові ціни на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина, ситуацію в країні та рівень інфляції, а відтак вважає, що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів.

За таких обставин суд вважає наявними підстави для часткового задоволення позовних вимог, зміни способу стягнення аліментів, визначених згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року, та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у частці від доходу відповідача , а саме 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат:

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.4,5,13,76-81,89,137,141,264-265,274-279, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково .

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року.

Стягувати з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у частці 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Відкликати виконавчий лист,виданий Ужгородським міськрайонним судом по цивільній справі №712/5112/2012 на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2012 року, після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Дата складання повного тексту судового рішення 23.09.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца