ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року в цивільній справі номер 205/10781/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до умов укладеного договору б/н від 30.03.2010 року банк надав ОСОБА_1 (далі - відповідач) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22 травня 2023 року становить 68754,27 грн, з яких 56530,64 грн заборгованість за тілом кредиту, 12223,63 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 68754,27 грн, з яких 56530,64 грн заборгованість за тілом кредиту, 12223,63 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 березня 2010 року станом на 22 травня 2023 року у загальному розмірі 56548,43 грн, де заборгованість за тілом кредиту 56530,64 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 04 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року у розмірі 17,79 грн.

В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 12205,84 грн відмовлено.

Із вказаним заочним рішенням в частині розміру заборгованості за простроченими відсотками, які були стягнуті, не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, просив змінити заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року в зазначеній частині та задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному

обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній

частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

04.11.2021 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Таким чином, кредитодавець ознайомив відповідача з умовами споживчого кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». А тому висновок суду першої інстанції щодо недотримання банком вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції частково стягуючи заборгованість за відсотками посилався на паспорт кредиту та стягнув борг за відсотками за період з дати підписання паспорту кредиту до дати, на яку інформація щодо умов кредитування є актуальною, а саме за період з 04.11.2021 року по 19.11.2021 року, при цьому суд не звернув уваги, що в матеріалах справи є підписана відповідачем 04.11.2021 року заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено розмір відсоткової ставки та порядок нарахування відсотків, де зазначені основні умови кредитування, зокрема, п. 1.3 - процентна ставка, відсотків річних 40,8% для карт «Універсальна Голд», тип процентної ставки фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 81.6% для карт «Універсальна Голд».

Аналогічні умови кредитування були викладені в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту, який наявний в матеріалах справи, однак не був досліджений належним чином судом першої інстанції.

Від відповідача ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які

були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині спору про розмір заборгованості за простроченими відсотками, апеляційний суд переглядає судове рішення саме в цій частині.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 30.03.2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 36-36зв).

30.03.2010 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, якою визначено базову відсоткову ставку 2,5% в місяць, відсоткову ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75% (а.с. 54-54зв).

04.11.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (40,8% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (81,6%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 37-48).

04.11.2021 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту,в якому визначено основні умови користування, процентна ставка (40,8% річних) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (81,6%), зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 19.11.2021 року (а.с. 49-34зв).

Відповідно до довідки про надані картки відповідачем отримано кредитні картки: «Універсальна» № НОМЕР_1 від 31.03.2010 року з терміном дії до 01/14, Універсальна» №753879 від 14.10.2010 року з терміном дії до 03/14, Універсальна» №834686 від 28.02.2014 року з терміном дії до 07/16, «Універсальна GOLD» №093638 від 28.02.2014 року з терміном дії до 02/18 «Універсальна GOLD» №917192 від 24.10.2016 року з терміном дії до 05/19, «Універсальна GOLD» №029506 від 17.05.2019 року з терміном дії до 02/23, «Універсальна GOLD» №596213 від 22.07.2019 року з терміном дії до 05/23, «Універсальна GOLD» №327936 від 14.01.2021 року з терміном дії до 08/24, «Універсальна GOLD» №020314 від 04.11.2021 року з терміном дії до 11/25 (а.с. 35).

У наданій довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту (а.с. 34).

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.03.2010 року вбачається, що станом на 22.05.2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає, зокрема, 12223,63 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6 33зв).

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором б/н, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 31.03.2010 року по 25.05.2023 року (а.с. 91-124зв).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості процентів за кредитним договором в сумі 17,79 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості саме в такому розмірі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким , що відповідає нормам закону з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є

умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

30.03.2010 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Унверсальна» 55 днів пільгового періоду, якою визначено базову відсоткову ставку 2,5% в місяць, відсоткову ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%.

04.11.2021 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту,в якому визначено основні умови користування, процентна ставка (40,8% річних) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (81,6%), зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 19.11.2021 року

04.11.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (40,8% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (81,6%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг, зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 19.11.2021 року.

Таким чином, враховуючи викладене, визначаючи розмір заборгованості за простроченими відсотками, які були стягнуті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за відсотками за договором б/н від 30.10.2010 року в розмірі 17,79 грн, оскільки відповідно до підписаних ОСОБА_1 заяви та паспорту споживчого кредиту інформація щодо умов кредитування була актуальною по 19.11.2021 року.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір в частині , суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування в оскаржуваній частині не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: