Житомирський апеляційний суд
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/14570/13-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділення житлового будинку в натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Лєдньова Д.М.

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 квітня 2015 року.

На обґрунтування поданої заяви вказував, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира №295/14570/13-ц від 30.04.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділення житлового будинку в натурі задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі приміщення та господарські споруди житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кухню 2-2 площею 7,8 кв.м., кімнату 2-3 площею 20,3 кв.м., кімнату 2-4 площею 19,8 кв.м., сходову клітину 4-1 площею 2,3 кв.м., кімнату 4-2 площею 16,9 кв.м., літню кухню «В», з прибудовою (літера «в»), сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральню літ. «У», ворота № 2, огорожу 3, огорожу 4, огорожу 8. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26.08.2015 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи №295/14570/13-ц у 6-ти томах у повному обсязі. Із копії клопотання представника позивача ОСОБА_4 від 05.03.2014 року про призначення експертизи по даній справі та доданих до неї документів, було встановлено, що термін дії свідоцтва судового експерта ОСОБА_5 , якому просили доручити проведення експертизи, відповідно до картки атестованого судового експерта визначено до 05.03.2014 року. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що статус юридичної особи судовий експерт ОСОБА_5 набув 05.11.2015 року. У свою чергу, вважає, що судово-технічна експертиза була формально проведена судовим експертом у 2014 року без створення юридичної особи.

Вказував, що із змісту поданої від 01.04.2015 року заяви представник позивача просила стягнути з відповідачів витрати на проведення вказаної експертизи у розмірі 3 000,00 грн., однак не долучала квитанції про сплату через банківську установу позивачем судовому експерту ОСОБА_5 коштів у вказаній сумі.

Окрім того, додає, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 складає 155,50 кв.м. Разом з цим за змістом даних відомостей відображено, що 15.09.2005 року за ОСОБА_1 від загальної площі 155,50 кв.м. зареєстровано 57/200 часток власності. Аналогічна реєстрація 57/200 зареєстровано за ОСОБА_3 . Таким чином загальна кількість квадратних метрів повинна бути 88,635 кв.м. за формулою: 155,50 (загальна площа будинку ) : 100 рівних частин = 1,555 кв.м. ? 57 = 88,635 кв.м. Таким чином у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не вистачає 5,135 кв.м., якими протиправно володіє ОСОБА_2 , оскільки фактично у нього повинно бути 72 кв.м.

Таким чином, під час проведення формальної експертизи неуповноваженим на це експертом, заявника та його сина протиправно позбавлено площі різницею у 5,135 кв.м. та незаконно передано ОСОБА_2 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2015 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у прохальній частині заяви просив поновити строки з поважних причин та признати справу до нового розгляду, вимоги про відкриття провадження заявником заявлено не було.

Окрім того, зазначає, що за змістом журналу судового засідання від 30.04.2015 по справі №295/14570/13-ц вбачається, що цього дня головуючий Лєдньов Д.М. оголосив перерву, яка триває до теперішнього часу. Крім того, ОСОБА_1 30.04.2015 року в судовому засіданні та поза межами засідання не заявлялось клопотання про розгляд справи за його відсутності. Разом з цим посилання головуючого судді поза межами судового засідання у винесеному рішенні від 30.04.2015 року на висновок експертизи від 26.12.2014 року не підтверджений жодною проектно-технічною документацією, яка б відповідала нормативно-правовим актам у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам і т.д.) та не підтверджено нотаріально посвідченим свідоцтвом на права власності на новостворене нерухоме майно, яке належало ОСОБА_6 з додатковими приміщеннями та господарськими спорудами, які він подарував фізичній особі ОСОБА_2 . Вважає, подібний висновок експерта від 26.12.2014 року та рішення суду першої інстанції від 30.04.2015 року особистими творами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що не мають під собою правового ґрунту і суперечать статті 41 Конституції України.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також надав письмові пояснення, в яких детально описав всі обставини справи та просив долучити документи на підтвердження своїх вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 квітня 2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26 серпня 2015 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділення житлового будинку в натурі задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі приміщення та господарські споруди житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кухню 2-2 площею 7,8 кв.м., кімнату 2-3 площею 20,3 кв.м., кімнату 2-4 площею 19,8 кв.м., сходову клітину 4-1 площею 2,3 кв.м., кімнату 4-2 площею 16,9 кв.м., літню кухню «В» з прибудовою (літера «в»), сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральню літ. «У», ворота № 2, огорожу 3, огорожу 4, огорожу 8. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 57,35 грн. судового збору з кожного, 1500,00 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, з кожного.

У подальшому вищевказані судові рішення залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.04.2015 по справі 295/14570/13-ц, яке заявник ОСОБА_1 просить переглянути за нововиявленими обставинами набрало законної сили 26.08.2015, а із заявою про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся лише 17.10.2023 з пропуском встановленого законом трирічного строку і такий строк є присічним та не може бути поновлений судом.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Отже, недотримання умови щодо подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 261/4637/13-ц (провадження № 61-22047св19), від 12 лютого 2020 року у справі №753/11003/13-ц (провадження № 61-14741св19).

Недодержання вимоги щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Отже, встановивши, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2015 року набрало законної сили 26 серпня 2015 року, а ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд цього рішення у жовтні 2023 року, тобто після спливу трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, суд першої інстанції, врахувавши положення наведених норм ЦПК України, дійшов правильного висновку про неможливість поновлення пропущеного строку та наявності підстав для відмови у відкритті провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними з цього питання є рішення ЄСПЛ у справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого Королівства) від 28 жовтня 1998 року та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) від 19 червня 2001 року.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Головуючий Судді