Справа № 351/221/24
Провадження № 22-ц/4808/1228/24
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. .
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2024 року представник ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути заборгованість в розмірі 34440,84 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. Зазначив, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору від 30.03.2021 року та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача, становить 70842,66 грн..

Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34440,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4200,00грн., заборгованість за відсотками- 30240,84 грн.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липн 2024 року в задоволенні позову ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Коллект Центр» подало апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції необ`єктивно прийняв рішення, проявив надмірний формалізм, тому воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Суд відмовив в позові у зв`язку із зверненням до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим за вказаним в позові місцем проживання, натомість з даною датою народження та місцем проживання зареєстровано іншу особу - ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі позивач вказує, що оформляючи Заяву-анкету на отримання кредиту, позичальник вказав своє невірне прізвище, а саме « ОСОБА_2 », замість належного « ОСОБА_3 ». Під час звірки прізвища виявлено, що в графі «особисті відомості про клієнта» Заяви-анкети правильно зазначено прізвище « ОСОБА_3 ». Натомість, прізвище клієнта у всіх інших пунктах Заяви-анкети на отримання кредиту автоматично сформовано, як зазначено позичальником на сайті первісного кредитора « ОСОБА_2 ». Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 підписав вищезазначений договір, отримав кредитні кошти, проте, здійснивши описку в прізвищі, уникнув від відповідальності перед кредитором, що є неприпустимим.

Скаржник вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із огляду на наступне. Так, згідно пп. 1.5., 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб?єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Отже, всі вимоги до укладення кредитного договору сторонами дотримані.

Просить скасувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не явився.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ТОВ «Коллект Центр» адвоката Гнатенко О.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 30.03.2021р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 908 "Стандартний". Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит в сумі 4200 грн. Кредит наданий строком на 16 днів, 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4. а договору. Згідно з п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік (а.с.5-10).

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 (а.с.13-18).

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ "Коллект Центр", в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 908 від 30.03.2021р., який уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник ОСОБА_1 (а.с.19-24).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість позичальника складає 34440,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4200,00грн., заборгованість за відсотками- 30240,84 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови,які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626,628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві і додатках представник позивача зазначив прізвище відповідача " ОСОБА_2 ".

09.02.2024р. на електронну пошту ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області судом першої інстанції направлено запит стосовно реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).

22.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь з ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області, згідно якої за зазначеною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49).

Згідно з інформацією Єдиного державного демографічного реєстру № 513795, № 513783 від 28.03.2024р. за параметрами запиту: 1." ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 "; 2. " ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 " особу ОСОБА_1 не знайдено (а.с.55-56).

Натомість, згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру № 625400 від 04.06.2024р. за параметрами запиту: " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ", останній зареєстрований за вказаною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 (а.с.73).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем подано позовну заяву до ОСОБА_1 , який є неналежним відповідачем у даній справі адже з відповіді з ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області та відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що за вказаною датою народження та місцем проживання особа « ОСОБА_1 » не значиться зареєстрованим, натомість за даною датою народження та місцем проживання зареєстровано іншу особу « ОСОБА_1 », а тому суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що відповідач у справі не є належним, оскільки його анкетні дані, зазначені в позовній заяві, не співпадають з даними особи, що має такий ІПН та зареєстрована за вказаною позивачем адресою.

Так, додаток № 1 до Кредитного договору Заява-анкета в графі «особисті відомості про клієнта» містить вірні дані - « ОСОБА_1 », додатково це підтверджується вказаними правильно РНОКПП, паспортними даними, які повністю співпадають.

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що наданий позивачем кредитний договір укладено з іншою особою ОСОБА_1 , адже прізвище у розділі Особисті відомості про клієнта в договорі відповідає прізвищу відповідача, а в написанні прізвища позичальника в договорі допущено технічну помилку, вказана зайва літера, і замість прізвища ОСОБА_3 вказано ОСОБА_2 , що потягнуло зазначення неправильного прізвища позичальника в усіх додатках до позовної заяви розрахунку заборгованості, реєстрі боржником до договору факторингу та ін. Додатково це підтверджується змістом Розділу 7 кредитного договору Реквізити та підписи сторін, в якому вказані правильні РНОКПП, паспортні дані та зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 7).

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 4200 грн, шляхом переказу грошових коштів на банківську картку, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.8).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову та не заперечував факт його підписання.

Відповідач зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконав, заборгованість, у строк обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про надання фінансових послуг № 908 від 30.03.2021р, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у т.ч. за договором про надання фінансових послуг № 908 від 30.03.2021р, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с.19-24).

Згідно з наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком станом на 10 січня 2023 року ОСОБА_1 мав заборгованість у загальному розмірі 70842,66 грн, з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4200 грн, заборгованість за відсотками 66642,66 ( 28308 + 38334,66 грн.) (а.с.11).

З умов договору від 30.03.2021р., укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , встановлено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3. Договору). Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік (п. 1.9. Договору) (а.с. 6)

Розмір процентів за користування кредитом і порядок їх нарахування сторони правочину узгодили в п. 1.4. вищевказаного договору (а.с.6)

Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua (п. 4.1. договору). Також ОСОБА_1 підтвердив, що до укладення цього договору від товариства він отримав: інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, що міститься у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту (п. 4.9. договору). Відповідно до п.4.15. даного Договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. (а.с 6-7).

За умовами кредитного договору з первісним кредитором від 30.03.2021 року, строк повернення всієї суми позики з відсотками настав 29.03.2022 року (п.п.1.2, 1.9). В межах цього строку ТОВ «Служба миттєвого кредитування» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 30 листопада 2021 року у відповідача була наявна заборгованість по відсоткам у розмірі 28308 грн (всього нараховано відсотків 29 652 грн., з них сплачено 1344 грн) (а.с.10) За період з 01 грудня 2021 року по 29 березня 2022 року (в межах строку кредитування) відповідачу було нараховано заборгованість по відсоткам за 119 днів у розмірі 38 334,66 грн. (а.с.13). Таким чином, сума заборгованих відсотків складає 66 642,66 грн..

Перевіривши вказані розрахунки, колегія суддів прийшла до висновку про їх відповідність умовам договору. Згідно з умовами кредитного договору відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Відповідач сплатив обговорену суму відсотків після перших 16 днів дії договору, потім перестав виконувати умови кредиту, тому для нього обчислення відсоткової ставки проведено з урахуванням умов договору про підвищення кредитної ставки протягом дії договору. Відповідно, враховуючи суму заборгованості 4200 грн і відсоткову ставку 7,67% від суми кредиту за кожний день користування (п.п. 1.3, 1.4), сума заборгованості за відсотками до кінця дії договору становить 66642,66 грн.. (а.с.11).

Проте позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 34440,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4200 грн., і частину суми заборгованості за відсотками - 30240,84 грн., що є його правом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першоїстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням зазначених норм, у даній справі можна дійти висновку про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, погоджені сторонами всі його істотні умови.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок, який був зазначений особисто ним в Заяві-анкеті на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною.

Доказів на спростування факту отримання кредитних коштів під час розгляду справи не було надано. Договір про надання фінансових послуг №908 від 30.03.2021 року та Заява-анкета (додаток № 1 до Договору) ніким не оспорювались.

За таких обставин вбачається, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, не дав належної правової оцінки доказам на підтвердження укладання кредитного договору та виконання його умов відповідачем ОСОБА_1 , наявності заборгованості, а тому висновок суду про недоведеність факту існування між сторонами кредитних правовідносин та пред`явлення позову до неналежного відповідача є передчасним та необґрунтованим.

Згідно з положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 34440,84 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7570 грн (3028+4542), сплачений позивачем при подачі позову та апеляційної скарги.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, заявлені разом із позовом, колегія суддів зауважує наступне.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно з матеріалами справи 02.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладений договір про надання правничої допомоги №02-01/2023. Відповідно до розділу 4 договору вартість послуг з правової допомоги узгоджується сторонами у формі заявок. 02.01.2024 року сторонами підписана заявка на надання юридичної допомоги у вигляді надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви до суду з вимогами до ОСОБА_1 ..

Вартість послуг попередньо визначена в сумі 13000 грн (а.с.39)

08.01.2024 року сторонами підписаний акт про надання юридичної допомоги, згідно з яким Адвокатське об`єднання виконало визначені в заявці послуги, затративши на надання усної консультації замовнику 2 години, і на складання позовної заяви 5 годин загальною вартістю 13000 грн (а.с.40) .

Згідно з платіжним документом, 10.01.2024 року, ТОВ «Коллект Центр» оплачено АО «Лігал Ассістанс» 51000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року (а.с.38).

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає не достатньо обґрунтованим розрахунок представника позивача вартості витрат на правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що при складанні позовної заяви АО «Лігал Ассістанс» не перевірено вимог дотримання позовної заяви і наданих до неї письмових додатків положенням статті 175 ЦПК України. Позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Разом з тим в кредитному договорі є різниця в зазначенні прізвища позичальника відповідача у справі. Виконавець послуг АО «Лігал Ассістанс» на такі очевидні обставини уваги не звернув, анкетні дані відповідача не перевіряв, позов не уточнював, що в подальшому потягнуло ухвалення оскарженого рішення, оскарження його в апеляційній інстанції, сплату судового збору за апеляційне оскарження. При цьому, як зазначено в акті, сторонами погоджено, що юридична послуга у вигляді складання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості, на 4 аркушах вимагала 5 годин виконання такої роботи вартістю по 2000 грн за годину. ( а.с.40).

Тому апеляційний суд не може погодитися із обґрунтуванням такого розрахунку, оскільки вважає, що визначена вартість наданих юридичних послуг не в повній мірі відповідає вимогам ЦПК України, і наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути не тільки доведений, документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

Беручи до уваги заявлену позивачем вартість наданих юридичних послуг, оцінених в 13000 грн, зі складністю справи, ціною позову в розмірі 34440,84 грн, обсягом матеріалів у справі, кількістю і якістю підготовлених процесуальних документів, колегія суддів вважає заявлену суму компенсації юридичних витрат недоведеною в повному обсязі, тому присуджує її частково у розмірі 7000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" заборгованість за кредитним договором №08 від 30.03.2021 року у розмірі 34440,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4200 грн., заборгованість за відсотками - 30240,84 грн.; у відшкодування судових витрат стягнути 7570 грн. за судовий збір та витрати на правову допомогу 7000 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.Д.Фединяк