УХВАЛА

27 травня 2023 року

м. Київ

справа № 530/996/21

провадження № 61-6957ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мальченко Денис Володимирович, на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15339» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Зіньківської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрацій права власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339».

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Змінено предмет позову, замінено відповідача.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року змінені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :00:045:0019, площею 2,7089 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Тарасівська сільська рада, Зіньківський район, Полтавська область. Визнано недійсним договір оренди землі від 07 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339»щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:045:0019, площею 2,7089 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Тарасівська сільська рада, Зіньківський район, Полтавська область. Зобов`язано ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :00:045:0019, площею 2,7089 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Тарасівська сільська рада, Зіньківський район, Полтавська область. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 рокуапеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи, - ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінено, виключено вказівку на солідарне стягнення з відповідачів судового збору, стягнуто з ОСОБА_3 та ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339»на користь ОСОБА_2 судові витрати у рівних частках - по 1 362,00 грн з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

13 травня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мальченко Д. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року (повний текст якої складено 18 квітня 2023 року), направити справу на новий розгляд.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пунктів 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у відповідних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Виходячи з повноважень суду касаційної інстанції, процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, які допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мальченко Д. В., не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Заявниця узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, проте не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

При посиланні на підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, заявниці необхідно послатися на конкретний пункт (пункти) частини першої або частини третьої статті 411 ЦПК України та обґрунтувати підстави касаційного оскарження у цій частині.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявниці необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ПК України до касаційної скарги заявницею не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що позовну заяву подано у червні 2021 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня

2021 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2021 року становив 2 270,00 грн.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908,00 грн (2 270,00грн*0,4) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 11 350,00 грн (2 270,00 грн*5) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до змісту касаційної скарги, заявниця не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, яке постановою суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Отже, за відсутності на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження відомостей про вартість оспорюваного майна, за подання касаційної скарги на судові рішення щодо вимог майнового характеру (витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння), заявниця має сплатити судовий збір у розмірі мінімальної ставки,що із застосуванням коефіцієнту 0,8, складає 1 452,80 грн ((908,00 * 200%)*0,8)).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мальченко Денис Володимирович, на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до

10 червня 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников