ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/541/24 Справа № 206/3944/23 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року у справі за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради звернулося до суду із заявою про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку,

В обгрунтування заяви зазначено, що 27.08.2023 року ОСОБА_1 була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, безперервна, афективно-параноїдний синдром.

У зв`язку з чим, просила задовольнити подану заяву про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого лікування ОСОБА_1 у психіатричному стаціонарі.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку - задоволено.

Госпіталізувано ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.08.2023 ОСОБА_1 була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

При обстеженні її психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим хвора: напружена, збуджена, плаксива. Говорить тихим голосом, темп мови нерівний. У бесіді розгублена, повідомляє, що «мені загрожує небезпека, ніби хтось впливає на мене, можливо це сусідка …». Також повідомила, що «здається мені кінець, я не хочу тут бути». Вважає, що матір не могла викликати швидку допомогу, написати заяву, «то мабуть на неї вплинули, бідна матір…». Настрій знижений, метушлива. Відзначає поганий сон. Емоційно не стійка, афективно заряджена, парадоксальна. Лунають маячні ідеї відносин на адресу оточуючих. Галюцинаторно симптоматика поведінкою не виявляється. Увага не стійка. Мислення паралогічне, різнопланове, амбівалентне. Інтелект відповідно до отриманого досвіду. Суїцідальних думок не висловлює. Критика до свого стану порушена. Письмову згоду на обстеження та лікування в умовах стаціонару надавати відмовилася.

Відповідно до заяви матері ОСОБА_1 зазначено, що вона просила госпіталізувати її доньку в лікарню у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Вона відмовлялася приймати ліки, агресивна, неслухняна, несе нісенітниці.

ОСОБА_1 поставлено діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервна, афективно-параноїдний синдром.

Лікар-психіатр Шелуденко М.О. підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_1 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Задовольняючи заяву про примусову госпіталізацію, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря - психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, її госпіталізація до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди відповідає вимогам Закону України «Про психіатричну допомогу», оскількі, як встановлено судом, психічний стан у ОСОБА_1 : шизофренія, параноїдна форма, безперервна, афективно-параноїдний синдром.

Доводи апеляційної скарги на неправильність рішення суду першої інстанції не впливають, а отже й не підлягають задоволенню.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: