Провадження №: 2-з/755/331/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та визначення місця проживання дитини.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд:

-Розірвати договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про місце проживання дитини, про умови здійснення права на особисте виховання дитини, хто буде проживати окремо, про сплату аліментів на дитину від 22.02.2021, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_3

-Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) почергово з кожним з батьків, у такому порядку:

-з 30 червня кожного поточного календарного року по 31 серпня кожного поточного календарного року - один місяць з матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем її проживання; один місяць з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за місцем його проживання. Місячний період проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 починається з 18:00 год. 30 червня кожного поточного календарного року та закінчується о 18.00 год. 31 липня кожного поточного календарного року. Місячний період проживання дитини з батьком ОСОБА_1 починається з 18:00 год. 31 липня кожного поточного календарного року та закінчується о 18.00 год. 31 серпня кожного поточного календарного року.

-з 31 серпня кожного поточного календарного року по 30 червня кожного наступного календарного року - один тиждень з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за місцем його проживання; один тиждень з матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем її проживання. Тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 18:00 год. 31 серпня кожного поточного календарного року (перший тиждень дитина проживає з матір`ю ОСОБА_2 ) та завершується через один тиждень у відповідний день о 18.00 год.

По завершенні періоду, протягом якого дитина проживатиме з батьком чи матір`ю, в останній день той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

23 жовтня 2024 року позивачем ОСОБА_1 через представника - адвоката Чередниченка Д.О. подано заяву про забезпечення позову, яку 28 жовтня 2024 року передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 жовтня 2024 року.

В поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд до набрання законної сили рішенням суду у цій справі визначити наступний час та місце побачень і спілкування малолітньої дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зі своїм батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ):

- під час навчального процесу малолітньої ОСОБА_4 - протягом кожного тижня кожного календарного місяця з 11 год. 50 хв. п`ятниці, але не раніше фактичного часу закінчення занять в Гімназії №99 м.Києва згідно затвердженого розкладу, до 08 год. 30 хв. понеділка, але не пізніше початку занять в Гімназії №99 м.Києва згідно затвердженого розкладу, за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності матері.

- під час перебування малолітньої ОСОБА_4 на весінніх, осінніх, зимових та літніх канікулах - протягом кожного тижня кожного календарного місяця з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі, за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності матері.

- зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) передавати малолітню дитину ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) її батьку - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) протягом навчального періоду за адресою місця її навчання, а саме: АДРЕСА_4 , а протягом перебування малолітньої ОСОБА_4 на весінніх, осінніх, зимових та літніх канікулах за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до визначеного судом часу побачень та спілкувань.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та долучені матеріали, приходить до наступного.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що з 01 вересня 2024 року відповідач почала перешкоджати позивачу у спілкуванні та побаченнях з малолітньою дитиною, як за графіком, визначеним чинним договором про місце проживання дитини, про умови здійснення права на особисте виховання дитини того з батьків, хто буде проживати окремо, про сплату аліментів на дитину від 22 лютого 2021 року, укладеним між сторонами, так і за графіком, рекомендованим висновком органу опіки та піклування від 21 серпня 2024 року.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проте фактично проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_7 на підставі договору оренди від 22 жовтня 2024 року.

У вказаній вище квартирі створені належні умови для проживання дитини, що відображено в Акті обстеження умов проживання від 19 вересня 2023 року, складеного комісією Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києва державної адміністрації.

Під час оцінки доводів заяви про забезпечення позову суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Попередньо, з обсягу та смислового наповнення долучених до позовної заяви та заяви про забезпечення позову доказів убачається, що між батьками дитини склались стосунки, які наразі позбавляють можливості батька регулярно спілкуватися з дочкою та між батьками виник спір щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який наразі проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а матір не має права перешкоджати батьку спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд може обумовити побачення з дитиною у присутністю іншої особи лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

У даному випадку обумовлення побачення з дитиною у присутністю іншої особи не є необхідним, адже жодних підстав для цього не встановлено, і розумним та справедливим є врахування права батька на особисте спілкування з дочкою.

Будь-яких даних які б свідчили про те, що особисте спілкування батька з дитиною перешкоджало б нормальному її розвитку, за наявними матеріалами не вбачається.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю/ батьком, повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю/ батьком.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.09.2021 у справі №490/1087/21 (провадження № 61-12931св21), від 25.11.2020 у справі №760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17.05.2021 у справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15.09.2021 у справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб, зокрема матері, обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком. Навіть із метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи, який може бути тривалим, та вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дочки, застосування заходів забезпечення позову в спірних правовідносинах є виправданим.

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Застосування судом відповідного заходу забезпечення позову не порушить прав відповідача, оскільки забезпечення позову є процесуальною дією тимчасового характеру і не є вирішення позову по суті спору.

Враховуючи все викладене вище, інтереси дитини, її вік, суд приходить до висновку, що зустрічі батька з малолітньою дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити малолітню дитину від зустрічей з батьком.

Заявлений позивачем даний вид забезпечення позову є співмірним заходом забезпечення заявленого позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Разом із тим, запропоновані позивачем графіки побачень і спілкувань з дитиною - кожного тижня кожного календарного місяця з п`ятниці до понеділка - під час навчального процесу та кожного тижня кожного календарного місяця з п`ятниці до неділі - під час канікул, фактично звужуються права матері на виховання дитини та спілкування з нею, оскільки охоплюють всі вихідні дні у місяці.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову частково обґрунтована, оскільки часткове задоволення цієї заяви, враховуючи необхідність дотримання рівноваги між інтересами дитини та кожного із батьків, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. При цьому, встановлення відповідного часу та місця побачень і спілкувань з дитиною не вирішить спір по суті, а лише забезпечить збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком, незважаючи на тривалість розгляду справи.

На переконання суду, у разі задоволення позову, дитина при такому способі забезпечення позову, повернувшись до батька, не зазнає психологічного стресу, що відповідає найвищим інтересам дитини. Дитині не потрібно буде звикати до батька, а він зможе безперешкодно продовжувати виконувати батьківські обов`язки та піклуватися про дочку, при цьому не перешкоджаючи матері дитини здійснювати по відношенню до дочки те саме, що сприятиме гармонійному розвитку дитини в атмосфері любові та поваги один до одного і спілкування батька з дитиною матиме позитивний вплив на нормальний розвиток дитини, й таке спілкування має відбуватись саме в інтересах дитини.

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті.

На підставі викладеного, керуючись статями 149, 150, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Визначити час та місце побачень і спілкування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ):

- під час навчального процесу малолітньої ОСОБА_4 - першого та третього тижня кожного календарного місяця з 11 год. 50 хв. п`ятниці, але не раніше фактичного часу закінчення занять в Гімназії №99 м.Києва згідно затвердженого розкладу, до 08 год. 30 хв. понеділка, але не пізніше початку занять в Гімназії №99 м.Києва згідно затвердженого розкладу, за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності матері;

- під час перебування малолітньої ОСОБА_4 на весінніх, осінніх, зимових та літніх канікулах - першого та третього тижня кожного календарного місяця з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі, за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без присутності матері.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) передавати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьку - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) протягом навчального періоду за адресою місця її навчання, а саме: АДРЕСА_4 (місцезнаходження навчального закладу), а протягом перебування малолітньої ОСОБА_4 на весінніх, осінніх, зимових та літніх канікулах за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до визначеного судом часу побачень та спілкувань.

В іншій частині заяви - відмовити.

Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: