Справа № 137/1077/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Спадкодавець права власності на житловий будинок не оформляв та правовстановлюючих документів не отримував.

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину виданим 15.07.2010 року Літинською державною нотаріальною конторою позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , який вона успадкувала за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Водночас, ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 04.08.2004 року.

Рішенням Вербівської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області прийнятим 18.10.1994 року було передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,60 га в с. Бруслинів.

В нотаріальному порядку оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

За таких підстав, змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок та на земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленої позовної заяви не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №242/02-14 від 15.03.2024 (а.с.8) відповідно до даних спадкової справи №216/2012 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10) ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 земельну ділянку, площею 0,2500 га в межах згідно з планом для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги за №182 від 13.03.2024 (а.с.11) згідно записів погосподарської книги №4 за 2024 рік, власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташований за адресою АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 , 1968 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і який проживав у даному будинку до дня його смерті.

Відповідно до технічного паспорту (а.с.12-14) зазначається технічна харктеристика житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.17-18) ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 житловий будинок з прибудовами, господарськимибудівлями та спорудами, розташованого АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.19) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.20) ОСОБА_3 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові вклади.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.21) 18.05.1991 ОСОБА_6 зареєтрувала шлюб з ОСОБА_2 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с.22) її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.23-28) внесено відомості про земельну ділянку площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:001:0758, що знаходиться по АДРЕСА_2 , нормативна грошова оцінка якої становить 35260,00 грн. (а.с.29).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.30-35) внесено відомості про земельну ділянку площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:001:0757, що знаходиться по АДРЕСА_2 , нормативна грошова оцінка якої становить 3219,00 грн. (а.с.36).

Також в судовому засіданні досліджено спадкову справу №216/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 (а.с.51-67).

Рішенням Вербівської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області прийнятим 18.10.1994 року було передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,60 га в с. Бруслинів (а.с.67).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення права власності на житловий будинок та земельні ділянки позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки вона є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., веранду з ганком літ. «а», сарай літ «Б», погріб літ. «п/Б», сарай літ. «б.», літню кухню-сарай літ. «В», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, ворота №4, криниця №5, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будвництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :04:001:0758, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:001:0757, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.