Постанова

Іменем України

29 жовтня 2024 року

провадження №22-ц/824/17125/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 20 серпня 2024 року

в складі судді Мицик Ю. С.

у цивільній справі №753/9771/24 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів

У С Т А Н О В И В:

16 травня 2024 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що матеріальний стан ОСОБА_2 , як платника аліментів, змінився в кращу сторону, звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2015 та визначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаними рішенням суду в частині визначеного розміру аліментів, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення справи; зазначені в рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції, задовольняючи позов частково посилався на обставини народження у відповідача дитини від іншого шлюбу та поруч з цим залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на те, що зміна сімейного стану ОСОБА_2 призвела до погіршення його матеріального стану.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою правовий висновок Верховного Суду про те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд безпідставно врахував надані відповідачем докази про ряд захворювань, для лікування яких необхідні фінансові витрати, оскільки доказів того, що відповідач несе такі витрати матеріали справи не містять. Поруч з цим, суд не врахував, що ОСОБА_1 було здійснено оперативне втручання, вартість якого становить 39 610 грн, що підтверджується долученими до позову письмовими доказами, а також здійснено витрати на поховання матері.

Також в обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що після ухвалення оскаржуваного рішення їй з веб-порталу Єдиний державний реєстр декларацій стало відомо про придбання ОСОБА_2 05.08.2024 транспортного засобу, 2021 року випуску, вартістю 1 075 100 грн, що вказує на покращення його майнового стану.

За наведених обставин просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року в частині визначеного розміру аліментів та ухвалити нове судове рішення, яким збільшити розмір аліментів з 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/4 частку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення суду без змін.

Зазначив, що визначений судом розмір аліментів - 1/5 від всіх видів заробітку є достатнім для забезпечення належного утримання доньки ОСОБА_3 , оскільки 1/5 від його заробітку становить фактично 13 000 грн на місяць, і позивачка повинна теж в такому ж розмірі надавати кошти на утримання їхній доньці.

Також в обґрунтування відзиву зазначив, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов частково, оскільки в нього в 2016 році народилася донька від іншого шлюбу.

Представник відповідача - ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з матір`ю.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище " ОСОБА_7 ".

26 травня 2015 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2015 і до досягнення дитиною повноліття. При ухваленні вказаного рішення, судом було враховано, що ОСОБА_2 згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.05.2007 сплачує аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дітей: доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2007 і до досягнення дітьми повноліття.

Також при ухваленні рішення від 26.05.2015 про стягнення аліментів судом враховано, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.05.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.04.2015 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

На час розгляду даної справи, що переглядається, припинено стягнення з ОСОБА_2 аліментів за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.05.2007 та рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.05.2015.

Також судом встановлено, що 11.02.2015 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_11 .

В шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_13 .

Відповідачем придбано у власність у 2016 році транспортний засіб «Фольцваген», 2013 року, вартістю 216 000 грн та задекларовано набуття у власність земельної ділянки, площею 1022 кв.м., у Київській області Вишгородського району, населений пункт Литвинівка.

Зі відомостей із щорічної декларації за 2023 рік, ОСОБА_2 задекларував грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 35000 дол. США.

ОСОБА_2 проходить військову службу у Східному РУ Державної прикордонної служби України, його середній щомісячний дохід за 2024 рік складає 62 506,80 грн.

Відповідно до медичної документації, у травні 2023 року ОСОБА_1 було проведено оперативне втручання, вартість лікування склала 39 610 грн.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 16.09.2019, останній має ряд захворювань.

Донька сторін ОСОБА_14 є студентом першого курсу фахового коледжу Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання. Оплата за навчання одного семестру ОСОБА_5 складає 15 130 грн.

Суд першої інстанції встановив вищевказані обставини, застосував положення ст. 181, 182-184, 192 СК України, які регулюють дані правовідносини, врахував правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, а також взявши до уваги стан здоров'я дитини, потреби в реалізації соціально та духовного розвитку, стан здоров'я відповідача та наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, а також те, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3 196 грн, тоді як 1/5 від доходу відповідача становить 12 300 грн, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів до 1/5 частини від доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильного застосування судом норм матеріального права при вирішенні спору.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона не погоджується з рішенням суду в частині визначеного розміру аліментів, оскільки суд не врахував всіх обставин справи. Зокрема, ОСОБА_1 вказувала, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги взяв до уваги, що у відповідача від іншого шлюбу є малолітня донька ОСОБА_13 , 2016 року народження.

Вважала, що суд необґрунтовано взяв до уваги дану обставину, як підставу для частково задоволення позову, оскільки згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки правовідносини у даній справі, що переглядається, та у справі №565/2071/19, яка переглядалася касаційним судом, є дещо іншими.

Так, у даній справі позивачка звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів за позовом отримувача аліментів, а у справі, яка переглядалася Верховним Судом, судами розглядався спір про зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів, де позивач доводив обставини народження в нього дитини від іншого шлюбу, що свідчить про зміну сімейного стану, та наявність у зв'язку з цим підстав для зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у справі №565/2017/19, на яку посилається позивачка, скасував постанову апеляційного суду та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за приписами частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, що й було здійснено судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

Таким чином, факт народження у відповідача доньки від іншого шлюбу вказує на те, що в нього є обов'язок по утриманню цієї дитини, у зв'язку з чим посилання позивачки на відсутність рішення про стягнення аліментів на утримання доньки відповідача від іншого шлюбу є помилковими та фактично власним тлумаченням норм сімейного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно враховував надані відповідачем докази про його захворювання, для лікування яких необхідні фінансові витрати, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 несе такі витрати.

Колегія суддів вважає, що такі доводи не спростовують висновку суду про часткове задоволення позову, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення судом при визначенні аліментів у розмірі 1/5 від доходу відповідача враховано саме стан його здоров'я в сукупності з іншими обставинами, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 181 СК України, а не фінансові витрати на лікування ним захворювань, як помилково вказує позивачка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при визначенні аліментів не врахував обставин її лікування, вартість якого становить 39 610 грн, та підтверджується письмовими доказами, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за приписами ч. 1 ст. 181 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини та платника аліментів. Більш того, як вбачається з мотивувальної частини рішення суд надав правову оцінку таким доводам позивачки (а. с. 165). З цих же підстав не заслуговують на увагу судової колегії і посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона здійснила поховання матері за власні кошти.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що донька сторін з 27.07.2023 є студенткою коледжу денної форми навчання, де вартість навчання за один семестр становить 15 130 грн, то суд першої інстанції, вирішуючи спір, теж врахував дану обставину (а. с. 165).

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на рівність обов'язку обох батьків матеріально утримувати дитину до її повноліття, що відповідає вимогам статті 180 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що після ухвалення оскаржуваного рішення позивачці стало відомо про придбання відповідачем 05.08.2024 ще одного транспортного засобу не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 не доводила факт придбання відповідачем транспортного засобу в серпні 2024 року, то такі обставини відповідно і не встановлювалися та не враховувалися судом першої інстанції. А суд апеляційної інстанції, згідно вимог цивільного процесуального законодавства переглядає судове рішення, з урахуванням тих обставин та доказів, які були надані суду до ухвалення рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами у порядку визначеному цивільним процесуальним законодавством, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська