П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Київ

справа № 369/12847/22

провадження № 22-ц/824/7797/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», подану представником Миц Іриною Володимирівною, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Волчко А.Я.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року позивач ПрАТ «Страхова група ТАС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,в якому просив стягнути з відповідача на його користь 38 288, 47 грн., матеріальної шкодив порядку регресу, 2 481, 00 грн. судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00231129 від 24.10.2018.Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу MAN TGX, НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Д-Транс».

14.06.2019 приблизно о 10 год. 50 хв. на пр-ті М. Бажана (в`їзд на Південний міст) у м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобуMercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2019 у справі № 753/12724/19 відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб (далі - ТЗ) MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується вказаною постановою. Представник власника пошкодженого автомобіля ТЗ MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 10938/01/2, відповідно до яких вартість ремонту пошкодженого ТЗ становить 115 179, 63 грн.

Позивачем на підставі страхового акту№22882/01/19було виплачено страхове відшкодування на суму115179,63грн.,що підтверджується платіжним дорученням № 36702 від 11.07.2019. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з Полісом № АМ 7948778.

Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» задовольнило заяву позивача на суму 76 891, 16 грн., що покриває частину витрат позивача та підтверджується платіжним дорученням № 21925 від 07.05.2020.

Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 115179,63грн., при цьому Полісом № АМ 7948778 покрито лише частину угоди на суму 76891,16 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача та складає: 115179, 63грн. -76891,16 грн. = 38 288, 47 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 року залишено без задоволення позовні вимоги ПрАТ «Страхова група ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ПрАТ «Страхова група ТАС», ОСОБА_2 , 1 лютого 2024 року подала апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що судом першої інстанції порушено принцип всебічного, повного, об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, не повно розглянуто обставини справи та не з`ясовано обставин, що мають значення, рішення ухвалено без належного з`ясування і встановлення фактичних обставин, що мають значення в справі та за не правильної оцінки долучених доказів, чим позбавлено позивача права на справедливий, неупереджений розгляд справи.

Зокрема зазначає, що посилання суду першої інстанції на позицію Верховного Суду у справі № 753/21177/16-ц щодо не долучення позивачем Звіту, який би визначав матеріальний збиток при настанні страхового випадку спростовується поданим актом огляду ТЗ (дефектною відомістю) та ремонтною калькуляцією № 10938/01/2 від 02.07.2019, яка визначає вартість ремонту пошкодженого ТЗ MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 . Розрахунок сум страхового відшкодування здійснювався в системі AUDATEX, яка рекомендована для використання страховими компаніями відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Вважає ремонтну калькуляцію належним доказом № 10938/01/2 від 02.07.2019 на підтвердження завдання збитків власнику пошкодженого ТЗ.

Представником відповідач ОСОБА_1 - адвокатом Василевич Д.С. подано відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Звертає увагу, що огляд КТЗ, на основі якого і здійснюється оцінка вартості пошкодженого ТЗ та розрахунок калькуляції згідно Методики проводиться спеціальним суб`єктом, який має відповідний кваліфікаційний рівень, а саме: судовим експертом чи суб`єктом оціночної діяльності. Натомість огляд проводився представником позивача та вакті огляду відсутні обов`язкові реквізити - ПІБ страхувальника/потерпілого та його підпис. Не до кінця зрозуміло, яка саме програма була використана для складення калькуляції та при цьому не було враховано значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ (величина втрати товарної вартості). Вказує про відсутність підтвердження належними доказами дійсної вартості завданих збитків та суми відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ. Також заявляє про застосування строку позовної давності, оскільки позов подано після спливу трирічної давності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 24.10.2018 ТОВ «Д-ТРАНС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00231129. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Д-Транс».

14.06.2019 приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz,д.н.з. НОМЕР_2 ,рухаючись по пр-ту М. Бажана (в`їзд на Південний міст) у м. Києві, в порушення п.10.3ПДР України,при перестроюванні не надала перевагу у русі транспортному засобу MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, у зв`язку з чим, здійснила зіткнення з цим автомобілем, що призвело до пошкодження всіх вказаних транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2019 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн. на користь держави.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

14.06.2019 ТОВ «Д-Транс» звернулося до AT «Страхова Група «ТАС» із заявою про настання страхової події .

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого MAN TGX, д.н.з. НОМЕР_1 , представником страховика проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) від 27.06.2019.

Відповідно до ремонтної калькуляції 10938/01/2 від 02.07.2019 вартість ремонту пошкодженого ТЗ становить 115 179,63 грн.

Згідно із заявою страхувальника від 25.06.2019 останній погодився із сумою відновлювального ремонту у розмірі 115179, 63 грн.

На підставі страхового акту № 22882/01/19 вигодонабувачу ТОВ «Д-Транс» виплачено страхове відшкодування на суму 115179,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36702 від 11.07.2019.

Згідно з Полісом № АМ 7948778 автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП був забезпеченим транспортним засобом в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА».

Страховик власника автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 сплатив страхове відшкодування в порядку регресу ПрАТ «Страхова група ТАС» у розмірі 76 891, 16 грн. (78 891, 16 грн. - 2 000 грн. франшизи), що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2020 № 21925 (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позовних вимог AT «Страхова Група «ТАС», суд першої інстанції виходив із того, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним способом доказування, зокрема звітом (актом), який складається з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 та висновками викладеними у постанові Верховного суду у справі № 753/21177/16-ц.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодись не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що між позивачем та власником автомобіля MAN TGX, НОМЕР_1 , укладено договір добровільного страхування № FO-00231129 від 24.10.2018. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу MAN TGX, НОМЕР_1 .

14.06.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MAN TGX, НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 , наслідком чого було пошкодження застрахованого транспортного засобу.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2019 у справі № 753/12724/19 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні зазначеного ДТП.

14.06.2019 страхувальник позивача звернувся до ПрАТ «Страхова група«ТАС» із заявою про настання події ДТП, що сталася того ж дня за участю застрахованого автомобіля MAN TGX, НОМЕР_1 (а.с.30).

Відповідно до страхового акту № 22882/01/19 виплачено страхове відшкодування (розраховане на підставі ремонтної калькуляції № 10938/01/2 від 02.07.2019) на суму 115 179, 63 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36702 від 11.07.2019 (а.с. 19).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, вважав, що надані позивачем докази розміру виплаченого страхувальнику страхового відшкодування є неналежними.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та приймає доводи апеляційної скарги.

В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, саме на позивача як страховика потерпілої особи, який виплатив суму страхового відшкодування, покладається обов`язок доказування розміру завданої шкоди.

Зокрема, суд першої інстанції, вирішуючи спір, вважав, що для визначення розміру завданої пошкодженням застрахованого автомобілю майнової шкоди обов`язковим є проведення незалежної оцінки на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, спірні правовідносини, насамперед, врегульовані Законом України «Про страхування», який є спеціальним щодо відносин добровільного майнового страхування, ст. 102 якого визначила порядок та умови здійснення страхових виплат.

Зокрема, відповідно до частин 1-4 вказаної статті цього закону договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування.

У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.

Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства.

Тобто визначення розміру заподіяної шкоди (збитку), відбувається, в першу чергу, відповідно до умов договору страхування.

У договорі добровільного страхування наземного транспортного засобу ПК/21 від 24.10.2018, укладеного позивачем з ТОВ «Д-ТРАНС», у розділі 14 «Порядок і умови здійснення страхового відшкодування» визначено, що розмір страхового відшкодування розраховується страховиком, виходячи з суми матеріального збитку, завданого внаслідок настання страхового випадку. Розмір матеріального збитку («РМЗ») визначається при пошкодженні забезпеченого ТЗ за формулою: РМЗ = ВВР x (100 % - E%), де ВВР - вартість відновлювального ремонту, E% - знос (знецінення) застрахованого ТЗ або знос його деталей, вузлів, частин, які підлягають заміні внаслідок настання страхового випадку. Якщо ЗТЗ застрахований на умовах «Без врахування зносу» (у п. 3.5 ч. 3 Договору вказано «ТАК»), то Е% приймається рівним нулю.

Також у розділі підпункті 14 «Порядок і умови здійснення страхового відшкодування» у підпункті 2.1 вказано, що ВВР розраховується на підставі одного з таких документів (за рішенням страховика): б) калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складено страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 59 додатку 6 до Методики визначено перелік рекомендованих комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, а саме: комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex М21», «Audatex М95», «AudaShare» - Німеччина. Очевидним є факт, що наявна в матеріалах справи копія калькуляції від 02.07.2019 № 10938/01/2 (а.с. 29), на підставі якої позивачем здійснено розрахунок вартості матеріального збитку, складена з використанням рекомендованим Методикою програмним забезпеченням «Audatex».

За такого, сторони договору добровільного страхування транспортного засобу серед порядку визначення розміру матеріального збитку у разі пошкодження транспортного засобу також не зазначили обов`язкове проведення незалежної оцінки цього майна.

Натомість відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: створення підприємств (господарських товариств) на базі державного майна або майна, що є у комунальній власності, крім випадків, встановлених законом; реорганізації, банкрутства, ліквідації державних, комунальних підприємств та підприємств (господарських товариств) з державною часткою майна (часткою комунального майна), крім випадків, встановлених законом; виділення або визначення частки майна у спільному майні, в якому є державна частка (частка комунального майна); визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника із складу такого товариства; приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законодавством, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду; переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку; оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою; визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; в інших випадках за рішенням суду або у зв`язку з необхідністю захисту суспільних інтересів.

Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, внесення державними науковими (науково-дослідними, науково-технологічними, науково-технічними, науково-практичними) установами та державними університетами, академіями, інститутами майнових прав інтелектуальної власності як внеску до статутного капіталу господарських товариств, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

Тобто у ст. 7вказаного закону,на яку посилався суд першої інстанції, відсутній імперативний припис щодо обов`язкового проведення оцінки майна у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, але наявні застереження, що у такому випадку, оцінка обов`язково проводиться у випадках, встановлених законом.

Натомість, як зазначено вище, спеціальний закон, який регулює правовідносини з добровільного страхування, не покладає на страхувальника або страховика такого обов`язку.

Суд звертає увагу, що надана позивачем калькуляція, не оспорювалась страховиком транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ «НАСК «ОРАНТА», на її підставі було розраховано вартість матеріального збитку та сплачено кошти в порядку регресу.

За такого, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивач на підтвердження обґрунтованості розміру сплаченого потерпілому (страхувальнику) мав обов`язково надати звіт (акт) оцінки пошкодженого майна, а тому надана позивачем калькуляція вважається належним та допустимим доказом на підставі якого здійснюється розрахунок вартості матеріального збитку.

Щодо доводу апеляційної скарги про стягнення з відповідачки суми в порядку суброгації колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Наведеними нормами закону встановлено, що відповідальність страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановленого відповідним полісом ліміту відповідальності.

Згідно з ч.2 ст. 12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з Полісом № АМ 7948778. ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачеві суму в розмірі 76 891, 16 грн. в порядку регресу, що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2020 № 21925 (а.с. 9) та матеріалами справи.

Таким чином страховик власника автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 сплатив страхове відшкодування в порядку регресу ПрАТ «Страхова група ТАС» у розмірі 76 891, 16 грн.(з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з вирахуванням франшизи), що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2020 № 21925 (а.с. 9).

Звертаючись з позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» вважало, що різниця між виплаченим ним страховим відшкодуванням страхувальнику в сумі 115 179, 63 грн. та отримана в порядку регресу 76 891, 16 грн. в розмірі 38 288, 47 грн. підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи - ОСОБА_1 в порядку суброгації.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 118 ЦК України).

Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої безпосередньо потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою (ст.ст. 1166, 1188 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «Страхова група «ТАС» після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту в межах фактичних витрат дійсно перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування), тобто до ОСОБА_1 .

Слід звернути увагу, що у п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 15.032022, яка діяла на час подання позовної заяву до суду першої інстанції, вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. А тому підстави для застосування строку позовної давності - відсутні.

Порядок та умови здійснення страхових виплат зазначено у п. 8. ст. 102 Закону України «Про страхування», де законодавець вказує, що розмір страхової виплати не може перевищувати обсяг зобов`язань страховика, визначених договором страхування або відповідно до законодавства.Також дана обставина викладена у п.п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» -якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Тобто, розмір страхових виплат обмежується розміром ліміту страхового відшкодування зазначеному у договорі. Як вбачається з матеріалів справи, ліміт страхової виплати за шкоду майну страховика автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 складає 100 000, 00 грн.

Відтак, на підставі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з Полісом № АМ 7948778 виплатила позивачеві суму в розмірі 76 891, 16 грн. (з вирахуванням суми франшизи 2000 грн. та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу).

Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування склав 115 179, 63 грн., при цьому Полісом № АМ 7948778 відшкодовано лише частину виплати в розмірі 76 891, 16 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку суброгації складає - 38 288, 47 грн. (115 179, 63 грн. -76 891, 16 грн.).

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних - з розглядом справи.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн.

Оскільки апеляційна скарга подана в електронній формі, судовий збір розраховується з застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору ( ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ТАС» підлягає стягненню сплачений товариством судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2977,20 грн., а всього 5458,20 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 рокускасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» матеріальну шкоду в порядку суброгації в розмірі 38 288, 47 грн. та 5458,20 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус