Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №729/623/24

Провадження №2/377/298/24

23 вересня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретарів судового засідання Гніденко Н.П., ОСОБА_1 , за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулось до Бобровицького районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №4872142 від 13.05.2021 в розмірі 67 275,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.05.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_2 подав заявку на отримання кредиту № 4872142. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням ( SMS) одноразовий ідентифікатор, введенням якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №4872142 від 13.05.2021. Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 13.05.2021 укладено кредитний договір №4487214, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн на картковий рахунок та зобов`язався повернути його. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 67 275,00 грн, з яких: 15 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 50 625,00 грн- заборгованість за відсотками; 1 650,00 грн- заборгованість за комісійними винагородами. 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги № 07 Т, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №4487214 від 13.05.2021, в тому числі на вказану суму заборгованості. У зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн та судовий збір в сумі 2 422,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року вказану цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Славутицького міського суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю Бабич Н.С.

Ухвалою судді від 26 червня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, проте позовну заяву залишено без руху на підставі частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, надано позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 01 липня 2024 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений в ухвалі від 26 червня 2024 року.

Ухвалою суду від 05 липня 2024 року, після усунення недоліків позовної заяви, продовжено розгляд справи, ухвалено перейти з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 25 липня 2024 року.

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 05 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України судове засідання відкладено на 17 вересня 2024 року.

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, у поданій до суду заяві представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. просив судові засідання проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у призначене судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце якого повідомлялася належним чином в порядку, передбаченому статями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, але згідно з трекінгом поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта» відправлення повернуто за зворотною адресою у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У такому випадку відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав.

Третя особа свого представника у призначене судове засідання не направила, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 17 вересня 2024 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 13 травня 2021 року ОСОБА_2 на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит №4872142, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, соціальний статус, щомісячний дохід та контактних осіб. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування ( а.с.16-17).

Анкета-заява на кредит №4872142 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви №4872142, зокрема про такі дії: заповнення заяви - 13.05.2021 о 04:16:36; автоматична перевірка 13.05.2021 о 04:17:04; перевірка у базі кредитних історій 13.05.2021 о 04:17:11; скоринг 13.05.2021 о 04:17:38; підтвердження зміни умов 13.05.2021 о 04:17:40; обробка 13.05.2021 о 04:18:11; підписання договору 13.05.2021 о 04:18:15; оброблено- 13.05.2021 о 04:19:13; інформацію про результати прийняття рішення по заяві №4872142 - погоджено 13.05.2021. Крім того, анкета-заява на кредит №4872142 містить погоджені умови кредитування по заяві №4872142, а саме: замовлена сума 20 000 грн; замовлений строк 30 днів; погоджена сума 15 000,00 грн; погоджений строк 30 днів; комісія за надання 11,0 % одноразово; ставка процентів 1,25 % за кожен день користування.

З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит №4872142( індивідуальна частина) від 13 травня 2021 року ( далі - кредитний договір, договір), укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 , вбачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах ( а. с. 34-44).

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит ( пункт 1.1.).

Сума кредиту становить 15 000,00 у валюті: Українська гривня ( пункт 1.2.).

Кредит надається строком на 30 днів з 13 травня 2021 року (строк кредитування) ( пункт 1.3).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 12 червня 2021 року (пункт 1.4.).

Комісія за надання кредиту становить 1 650,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом 5 625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( пункт 1.6.).

Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору ( пункт 1.7.).

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у пункті 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в пункті 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в пункті 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в пункті 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в пункті 2.3. договору (пункт 2.2.1.).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3. договору ( пункт 2.2.2.).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в пункті 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену пунктом 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника ( пункт 2.2.3.).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору.

Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів ( послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору ( пункт 2.3.1.1.).

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1.).

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця ( пункт 4.2.).

Відповідно до додатків №1 та №2 до договору про споживчий кредит №4872142 від 13 травня 2021 року ( графік платежів, паспорт споживчого кредиту) встановлено дату платежу 12 червня 2021 року, до сплати: кредит в сумі 15 000,00 грн, комісія за надання кредиту в сумі 1 650,00 грн, проценти в сумі 5 625,00 грн, разом 22 275,00 грн ( а.с. 42-44).

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №4872142 від 13 травня 2021 року позивач надав копію платіжного доручення №46136303 від 13 травня 2021 року про перерахування на рахунок відповідача ОСОБА_2 коштів в сумі 15 000,00 грн ( а.с.51).

13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 071, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором ( а.с. 79-91).

Відповідно до пункту 4.1 договору факторингу № 071 від 13 вересня 2021 року право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання договору.

Згідно з актом прийому передачі Реєстру прав вимоги від 13 вересня 2021 року до договору факторингу № 071 від 13 вересня 2021 року ТОВ Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали акт про наступне: згідно з вимогами договору факторингу № 07Т від 13 вересня 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги від 13 вересня 2021 року, складений за формою згідно з додатком № 1 до договору, кількість боржників - 9 315 . Загальна сума заборгованості 200 189 234,88 грн ( а.с. 91).

На підтвердження виконання умов договору факторингу № 071 від 13 вересня 2021 року, позивач додав до позовної заяви копії платіжних інструкцій про перерахування коштів ТОВ «Мілоан» : № 3 від 05.10.2021 на суму 461 455,14 грн; № 1689 від 04.11.2021 на суму 712 969,86 грн; № 1 від 03.12.20212 на суму 533 604,44 грн; № 7 від 10.01.2022 на суму 628 796,42 грн; № 1937 від 03.02.2022 на суму 405 504,60 грн; № 2 від 29.06.2022 на суму 490 047,23 грн; № 2681 від 03.11.2022 на суму 346 781,28 грн; № 2682 від 03.11.2022 на суму 140 683,80 грн; № 2829 від 02.12.2022 на суму 143 491,50 грн; № 2830 від 02.12.2022 на суму 343 973,58 грн; № 3013 від 03.01.2023 на суму 199 135,20 грн; № 3014 від 03.01.2023 на суму 288 329,88 грн; № 3168 від 02.02.2023 на суму 261 355,08 грн; № 3167 від 02.02.2023 на суму 226 110,00 грн; № 3337 від 02.03.2023 на суму 185 934,00 грн; №3338 від 02.03.2023 на суму 301 531,08 грн; №3598 від 04.04.2023 на суму 182 987,35 грн; № 3597 від 04.04.2023 на суму 304 477,73 грн; № 3799 від 04.05.2023 на суму 183 939,62 грн; №3798 від 04.05.2023 на суму 303 525,46 грн; № 4016 від 04.06.2023 на суму 271 039,08 грн; № 4014 від 04.06.2023 на суму 216 426,00 грн; № 4213 від 04.07.2023 на суму 191 007,75 грн; № 4212 від 04.07.2023 на суму 296 457,33 грн; №4418 від 03.08.2023 на суму 193 983,71 грн; № 4417 від 03.08.2023 на суму 293 481,37 грн; №4593 від 05.09.2023 на суму 358 398,58 грн; № 4592 від 05.09.2023 на суму 129 066,50 грн; № 4790 від 03.10.2023 на суму 192 806,00 грн; № 4791 від 03.10.2023 на суму 157 037,41 грн (а.с. 52-66).

Із витягу з додатку до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило позивачу ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4872142 від 13 травня 2021 року ( а.с. 20).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 67 275,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15 000,00 грн; заборгованість за відсотками 50 625,00 грн; заборгованість за комісією- 1 650, 00 грн ( а. с. 18-19).

27 вересня 2023 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» адвокат Міньковська А.В. направляла на поштову адресу відповідача досудову вимогу про сплату заборгованості в сумі 67 275,00 грн до 15 листопада 2023 року, в якій також повідомила про набуття ТОВ «Діджи Фінанс» прав вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу №07Т від 13.09.2021 ( а.с. 47-48).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді ( статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Із позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що договір про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року був укладений в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України « Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII ( далі Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини першої статті 3 Закону 675-VIII ).

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладенням на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа ( частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання електронного підпису усіма сторонами правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефона одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.

Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови кредитного договору №48721421 від 13 травня 2021 року, укладеного з ОСОБА_3 , надавши останньому обумовлену суму кредиту, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносив, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» нарахувало відповідачу заборгованість на загальну суму 67 275,00 грн, з яких: заборгованість за сумою(тілом) кредиту -15 000,00 грн; заборгованість за процентами -50 625,00 грн; заборгованість за комісією 2 650,00, яку за договором факторингу № 07 Т від 13.09.2021 передало позивачу ТОВ «Діджи Фінанс», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4872142 від 13 травня 2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_2 оплату за договором про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року не здійснював, заборгованість за тілом кредиту становить 15 000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за процентами, суд виходить з такого.

Згідно з розрахунком заборгованість за відсотками становить 50 625,00 грн.

Умовами кредитного договору № 4872142 від 13 травня 2021 року (пункт 1.5.2) передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 5 625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункту 1.6).

Відповідно до нарахованої суми заборгованості за проценти, вони нараховані за 30 днів (в межах строку кредитування) за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування ( пункт 1.5.2 договору ) 5 625,00 грн ( 15 000,00 грн :100 х 1,25 х 30 днів=5 625,00 грн) та за 60 днів ( поза межами строку кредитування) за стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункту 1.6)- 45 000 грн ( 15 000,00 грн :100 х 5 х 60 ); 5 625,00грн + 45 000,00 грн = 50 625,00 грн.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

Ураховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження №14-10цс18).

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування частини першої статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що позичальник до закінчення терміну кредитування зобов`язаний був сплачувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення терміну кредитування у зв`язку з порушенням ним взятих на себе зобов`язань, повинен нести відповідальність на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з пункту 4.2 договору про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплатою заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору.

Отже, виходячи зі змісту формулювання умов про сплату процентів, передбачених пунктом 4.2 договору про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, слід дійти висновку, що проценти за неправомірне користування кредитом, тобто після настання прострочення виконання зобов`язання, передбачені на підставі частини другої статті 625 ЦК України в розмірі процентної ставки за користування кредитними коштами, яка в пункті 1.6 кредитного договору визначена на рівні 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Таким чином, нарахування відповідачу процентів поза межами строку кредитування, тобто після 12 червня 2021 року, відповідає умовам укладеного договору, оскільки є мірою відповідальності, яка виникла на підставі частини другої статті 625 ЦК України у зв`язку з простроченням виконання нею зобов`язання за вказаним кредитним договором.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також заборгованість за процентами в сумі 50 625,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд виходить з такого.

Як видно з розрахунку заборгованості, заборгованість за комісією складає 1 650,00 грн.

Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1650,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово.

Договір про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року відповідає вимогам чинного на час його укладення законодавства та вільному волевиявленню сторін. Під час укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, проти положень договору про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, умовами якого передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 11 % одноразово, не заперечував, дійсність договору не оспорював.

Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулює Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі- Закон України № 1734-VIII), що діяв на момент укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору №4872142 від 13 травня 2021 року.

Умови договору про споживчий кредит визначені у статті 12 Закону України № 1734-VIII, частиною другою якого передбачено, що у договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Договір про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 , у встановленому законодавством порядку недійсним не визнавався, а тому з огляду на норми статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Виходячи з викладених обставин, суд доходить висновку, що передбачена умовами договору одноразова комісія у сумі 1 650,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 4872142 від 13 травня 2021 року в розмірі 67 275,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за кредитом (тілом) кредиту; 50 625,00 грн -заборгованість за процентами; 1 650,00 грн заборгованість за комісією.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що у березні 2024 року позивач, від імені якого діяв представник ОСОБА_4 , звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн ( а.с. 2-13).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правової (правничої) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 20 лютого 2024 року; копію виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Адвокатського бюро «Анастасії Міньковської»; копію договору № 42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правової допомоги; копію додаткової угоди №58 від 09 лютого 2024 року до договору №42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правничої допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС № 11306/10 від 02 листопада 2023 року, виданого адвокату Міньковській Анастасії Володимирівні ( а.с. 23-24; 26-28; 67-68;74-78).

Згідно з пунктом 1.1. договору №42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та Адвокатським бюро «Анастасії Меньковської» ( Адвокатське бюро), клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором ( а.с.74-78).

Як вбачається з пункту 2.1., підпункту 2.1.3. договору №42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правової допомоги, Адвокатське бюро, на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з наступної юридичної допомоги, зокрема, представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Відповідно до пункту 1.2 додаткової угоди №58 від 09 лютого 2023 року до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року Адвокатське бюро «Анастасії Меньковської» зобов`язалося здійснювати представництво та захист інтересів клієнта ТОВ «Діджи Фінанс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 ( а.с. 28).

Пунктом 4.9 додаткової угоди №58 від 09 лютого 2023 року до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року передбачено, що за здійснення представництва інтересів клієнта у суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та інших видів правничої (правової) допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, відповідно до умов договору, клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар, у порядку та у строки, за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування ) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт ( надання послуг) виконаних Адвокатським бюро.

Як вбачається із детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правової (правничої) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, від 20 лютого 2024 року та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 20 лютого 2024 року, сторонами підтверджено, що Адвокатське бюро надало клієнту правничу допомогу загальною вартістю 6 000 грн.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 6 000 грн є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( частина перша статті 141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі в сумі 2 422,40 грн., які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1, 160).

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит №4872142 від 13 травня 2021 року в розмірі 67 275,00 гривень, з яких: 15 000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тілом) кредиту; 50 625,00 гривень -заборгованість за процентами; 1 650,00 гривень заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Богговутівська, будинок 17 21.

Повне заочне рішення суду складено 23 вересня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич