Справа № 474/987/24
Провадження № 2/474/243/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

26.09.24р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

17.09.2024р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про звільнення майна з-під арешту, у якому позивачка просить зняти арешт накладений на рахунок який їй належить відкритий у АТ КБ ПриватБанк НОМЕР_1 , на який вона отримує пенсійні виплати.

Позовну заяву позивачка обґрунтовує тим, що її рахунок відкритий у АТ КБ ПриватБанк НОМЕР_1 , на який вона отримує пенсійні виплати заблокований. Згідно відомостей з Єдиного реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень постановою старшого державного виконавця Врадіївського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (реорганізований у Другий відділ Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) від 21.12.2019р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на які заборонено законом, та належать боржниці. Реєстраційний номер виконавчого провадження № 60923794.

Як зазначає позивачка у позові, підставою обтяження вжитого державним виконавцем є вимога № Ф-5289-54У видана 13.08.2019р. ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення з позивачки на користь ГУ ДПС у Миколаївській області боргу (недоїмки) у розмірі 23 785 грн. 08 коп.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в справі, перевіривши заяву, доходжу до такого висновку.

Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Втім, спеціальними нормами Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних осіб.

Так, відповідно до ч. 1 статті 74 Закону № 1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тоді як ч. 2 ст. 74 цього закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто Закон України Про виконавче провадження містить імперативну норму, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. Наведена правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.04.2019р. у справі № 757/53656/17-а та від 06.02.2019р. у справі № 815/4232/17, та підтримана, зокрема у постанові Верховного Суду від 09.11.2021р. у справі № 160/10368/20.

Як вбачається з матеріалів позову постановою старшого державного виконавця Врадіївського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (реорганізований у Другий відділ Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) від 21.12.2019р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на які заборонено законом, та належать боржниці. Реєстраційний номер виконавчого провадження № 60923794. Підставою обтяження вжитого державним виконавцем є вимога № Ф-5289-54У видана 13.08.2019р. ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення з позивачки на користь ГУ ДПС у Миколаївській області боргу (недоїмки) у розмірі 23 785 грн. 08 коп.

20.11.2020р. виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, але арешт з майна боржника, не знімався, що стало підставою для звернення з позовом.

Отже, заявлений вище позов пов`язаний з публічно-правовим спором який має розглядатись в порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом.

Окремо необхідно зазначити, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділу VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України Про виконавче провадження.

Позивачка як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Разом з тим в даному випадку, арешт накладено саме в рамках примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5289-54У виданої 13.08.2019р. ГУ ДПС у Миколаївській області, тому спір має публічно - правовий характер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин, у відкриті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 447, 259-261 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Роз`яснити позивачці про право на звернення до суду за захистом свого порушеного права в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали разом із заявою та всіма доданими до неї документами направити позивачці.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол