Справа № 214/1321/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(додаткове)

30 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяви представників сторін адвокатів Колесніченко Інни Володимирівни, ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружини та чоловіка, та усунення від права на спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , зазначивши у якості третьої особи ОСОБА_4 та просила в уточненій позовній заяві встановити факт проживання однією сім`єю її з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 як чоловіка та дружини у період з 31.12.2013 по 19.05.2019 та усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

На підставі п. 9 ч. 3 ст. 175 позивач в позовній заяві зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн., на що підтверджуючі документи будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. В позовній заяві просила, крім іншого, стягнути з відповідача всі судові витрати (а. с. 78).

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача адвокат Колесніченко І. В., заперечила проти позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі п. 8 ч. 3 ст. 178 представник у відзиві зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідача становить 8000,00 грн., як витрати на правову допомогу, на що підтверджуючі документи будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У відзиві просила, крім іншого, судові витрати покласти на позивача (а. с. 99 на звороті).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2024 позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме встановлено факт спільного проживання позивача разом із ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як дружини та чоловіка з 31.12.2013 року по 19.05.2019 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат в частині судового збору.

Повний текст рішення складено 25.09.2024.

Після ухвалення рішення по даній справі, представник відповідача, адвокат Колесніченко І. В. 23.09.2024 звернулася до суду із заявою про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн.

30.09.2024 представник позивача, адвокат Попов Є. В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 12000,00 грн. з відповідача на користь позивача (заява зареєстрована судом 01.10.2024).

З огляду на виготовлення повного тексту рішення суду 25.09.2024 заяви представників сторін про розподіл судових витрат подані в строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою від 25.09.2024 прийнято до розгляду заяву адвоката Колесніченко І. В. та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Суд вважає за можливе прийняти до спільного розгляду заяву адвоката Попова Є. В.

У письмових запереченнях на заяву адвоката Попова Є. В. про стягнення понесених судових витрат, представник відповідача адвокат Колесніченко І. В. заперечила проти задоволення заяви в повному обсязі, оскільки така заява подана з порушенням строків, встановлених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того така заява подана без доказів її надсилання іншим учасникам справи. Також посилається на те, що наданими суду документами не підтверджено факту надання послуг адвокатом Поповимс Є. В. у зв`язку з розглядом саме цієї справи. Надані документи свідчать лише про договірні відносини між позивачем та адвокатом Поповим Є. В.. Детальний опис робіт, виконаних адвокатом Поповим Є. В. у справі відсутній.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Адвокат Колесніченко І. В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її довірителя.

Адвокат Попов Є. В. із-за технічних причин не мав змоги взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути питання про розподіл судових витрат у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розподіл витрат сторін на правничу допомогу підлягає вирішенню у порядку, встановленому ч.8 ст.141 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши позицію представників сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десятиднів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судоверішення ухвалюється в тому самому порядку, що йсудове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 3ст.133ЦПК України установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійнуправничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 141ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовнихвимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні судом позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує норми Конституції України та ст. ст.2, 15, 133, 137, 141 ЦПК України, а також практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат.

Відповідно дост.59 Конституції України,кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.12 ч.3ст.2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно із ч.ч.1-6ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№23-рп/2009 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатилаабо має сплатитиу зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою уст.129 Конституції України.

У Постанові Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 зроблено правовий висновок, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21(провадження №12-14гс22) дійшла такого висновку.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002року усправі «Лавентспроти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожноїокремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених уцих рахунках-фактурах, зокрема, Суд невстановив, який прямийзв`язок може існувати між, в томучислі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. Прицьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати ,які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у даній справі, судом встановлено, що позивачу надає правничу допомогу адвокат Попов Є В. відповідно до договору від 01.02.2023, відповідачу адвокат Колесніченко І. В. відповідно до договору від 16.02.2023.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, пов`язаних з цією справою, представник позивача надає договір про надання правової допомоги від 01.02.2023 та додаток № 1 до нього, за змістом якого слідує, що позивач сплатила адвокату 12000,00 грн.

Позивач в позовній заяві при визначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правову допомогу, вказувала, що такі витрати становлять 12000,00 грн. з посиланням на вказаний договір від 01.02.2023 (а. с. 78).

Зі змісту додатку № 1 до договору слідує, що позивач сплатила адвокату 12000 грн., тому суд не має сумнівів, що вказані витрати позивачем здійснені у рамках розгляду даної справи.

Оккільки в позовній заяві при визначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правову допомогу мається посилання на договір від 01.02.2023, умовами якого визначено обсяг наданих послуг адвокатом, а факт наданих послуг підтверджено додатком № 1, суд критично ставиться до посилань представника відповідача, адвоката Колесніченко І. В. щодо відсутності детального опису виконаних робіт.

Суд також не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача, адвоката Колесніченко І. В., щодо неподання до суду адвокатом Поповим Є. В. доказів надсилання заяви про відшкодування судових витрат іншим учасникам, оскільки з такою заявою адвокат Колесніченко І. В. ознайомилась в електронному кабінеті, що свідчить про протилежне.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, пов`язаних з цією справою, представник відповідача надає акт прийому передачі від 18.09.2024 та Квитанцію № 1 на суму наданих послуг 8000,00 грн.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, виходячи з приписів чинного процесуального законодавства стосовно необхідності розподілу судових витрат пропорційно задоволених вимог, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатських послуг обом сторонам і виконаних робіт у межах розгляду справи, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру а також той факт, що адвокат Попов Є. В. брав участь у судових засіданнях тільки дистанційно, враховуючи заперечення представника позивача, адвоката Колесніченко І. В., суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які кожна сторона понеса в цьому випадку становить по 4000,00 грн.

Відповіднор до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на часткове задоволення позову та встановлений судом розмір судових витрат на правову допомогу, які сторони понесли на рівні 4000,00 грн. кожна, а відтак і відсутність різниці у цих витратах, їх розмір сторонами не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.133, 141, 270, 274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Звільнити сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати в частині витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружини та чоловіка, та усунення від права на спадкування за законом.

Додаткове рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Додаткове рішення складено без проголошення 30 жовтня 2024 року.

Суддя С. І. Сіденко