КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за Попереднім Договором № 159ПП/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 28.07.2021 та Договором № 553PП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 30.12.2021 у розмірі 73 835,00 грн, індекс інфляції в розмірі 16 989,36 грн та 3% річних в розмірі 1 899,48 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28.07.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Попередній Договір № 1591111/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» та 30.12.2021 було укладено Договір № 553РП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс».

Згідно умов вищевказаного Договору № 553РП/12/2021 від 30.12.2021, вартість послуг становить 75 635,00 грн, яку згідно п. 8.4 Попереднього Договору № 159ПП/07/2021 від 28.07.2021 було сплачено пацієнтом у якості авансового платежу за Попереднім Договором № 1591111/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 28.07.2021.

06.03.2022 відповідачем припинено надання медичних послуг. У зв`язку з чим позивач вимушена була звертатися до інших медичних закладів, які супроводжували її пологи, і як наслідок несла витрати на отримання медичних послуг наданими іншими закладами, де ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_2 .

Відповідач у свою чергу не надав навіть медичної документації та аналізів, що створювало незручності та ризики супроводження вагітності і ведення пологів, призводило до хвилювань.

Позивач звернулася з претензією до відповідача, у якій просила повернути сплачені кошти у розмірі 73 835,00 грн. Проте, 30.09.2022 від відповідача надійшла відповідь, у якій останній визнає ненадання послуг, наявність заборгованості, але вказує про скрутне майнове становище та неможливість повернення коштів (а.с. 2-4, 101).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2023 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Попереднім Договором № 159ПП/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 28.07.2021 та Договором № 553PП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 30.12.2021 у розмірі 73 835,00 грн, індекс інфляції в розмірі 16 989,36 грн та 3% річних в розмірі 1 899,48 грн (а.с. 119-123).

В апеляційній скарзі, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що на адресу Головного лікаря жодних письмових повідомлень про припинення договору ведення із зазначенням причин розірвання не надходило.

Зазначає, що договорами передбачено звільнення сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договорів у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором, зокрема війну і воєнні дії.

Окрім того вказує, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливило виконання своїх обов`язків перед позивачкою за договорами спостереження та ведення, а також додатковою угодою, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень у результаті проведення активних бойових дій.

06.03.2022 ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на своїй сторінці у Facebook та на своїй сторінці в Instagram повідомило про зупинення прийому пацієнтів у Пуща-Водиці у зв`язку із активними військовими діями біля пологового будинку. Пологовий будинок не приймав пацієнтів до 01.09.2022.

З початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим, десятки людей отримали притулок в пологовому будинку в якості укриття.

Зазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у задоволенні позову, виходячи з передчасного звернення позивача за відсутності її порушеного права, у зв`язку з форс-мажорними обставинами, що діяли на території України (а.с. 124-127).

01.06.2023 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, де зазначено, що послуги по веденню пологів, згідно попереднього договору та договору надання послуг не надавались взагалі, про що було надано усі наявні докази, що свідчить про безпідставне набуття та необхідність повернення оплачених, але не наданих послуг у розмірі 73 835,00 грн (а.с. 145-148зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Попередній Договір № 1591111/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс».

30.12.2021 між сторонами було укладено Договір № 553РП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс».

Згідно п. 2.1 Договору № 553РП/12/2021 від 30.12.2021, відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» бере на себе зобов`язання протягом дії даного договору, та на його умовах, надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта.

Відповідно до п. 3.1 Договору № 553РП/12/2021 від 30.12.2021, відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зобов`язується надати якісну та кваліфіковано медичну допомогу пацієнту в межах цього договору.

Пунктом 8.1 Договору № 553РП/12/2021 від 30.12.2021 встановлено, що вартість послуг наданих за цим договором становить 75 635,00 грн, яку згідно п. 8.4 Попереднього Договору № 159ПП/07/2021 від 28.07.2021 було сплачено пацієнтом у якості авансового платежу за Попереднім Договором № 1591111/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» від 28.07.2021.

Згідно рахунку - фактури № 61788 від 28.07.2021, позивач відповідно до умов Попереднього договору № 159ПП/07/2021 від 28.07.2021 сплатила грошові кошти в загальному розмірі 75 635,00 грн, з яких 73 835,00 грн безпосередньо за Попереднім договором № 159ПП/07/2021 від 28.07.2021 на користь відповідача, а 1 800,00 грн страховий платіж.

Позивач 30.09.2022 зверталася до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» з досудовою вимогою про повернення грошових коштів сплачених по Попереднім договором № 1591111/07/2021 від 28.07.2021. Проте, кошти не були повернуті.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_2 , 13.03.2022, та як було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, пологи відбулися не в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», а в іншому медичному закладі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України)

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627, 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 630 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Зобов`язання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

З огляду на те, що позивач народила дитину в іншому медичному закладі, зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів, і таке звернення залишилось без задоволення, а також, з урахуванням того, що умовами обох Договорів передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 73 835,00 грн.

Окрім того, згідно приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення позивачу грошових коштів, тому обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, аргументи відповідача щодо причин невиконання умов договору, які є наслідком поважних та об`єктивних причин, таких як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення, як то передбачено ст. 617 ЦК України. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, надання медичної допомоги пораненим військовослужбовцям Збройних Сил України, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим є проявом громадянської позиції та доброчинності, не може бути підставою для неповернення коштів у разі невиконанням умов договору.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді