Справа № 342/217/24
Провадження № 2/342/232/2024
29 жовтня 2024 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Гайдич Р.М.,
секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4124501 від 07.08.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4124501 від 07.08.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимог до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 09.01.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55 307,54 грн., з яких: 10 899,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 43 008,54 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимог, 1400,00 грн заборгованість з комісії.
24.04.2024 представником відповідача адвокатом Візінським В.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрати на правову допомогу - відмовити в повному обсязі. У відзиві зазначив, що обгрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію договору споживчого кредиту № 4124501 від 07.08.2021 та розрахунок заборгованості, зроблений ТОВ «Мілоан» при цьому, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що вступило в законну силу або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Розрахунок заборгованості, як доказ розміру заборгованості, суд не може приймати до уваги, оскільки він не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, рахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України та підписаний представником Товариства по справі. Рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. У справі немає копії вимоги до відповідачки про погашення заборгованості ні копії документів на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги, ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідача грошових коштів відповідно до ст.1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у договорі факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.202 та у договорі № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 не звільняє ТОВ «Коллект Центр» від доказування наявності у відповідача заборгованості за договором споживчого кредиту. ОСОБА_1 не є стороною договору факторингу та договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, тобто визначені у реєстрах боржників до зазначених договорів розмір заборгованості із нею не узгоджувався, його обгрунтованість нею не перевірялась. Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими у кредит не підтверджено на підставі викладеного, вважають, що заявлені позовні вимоги не є обгрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, то жодних розрахунків чи посилань на умови кредитного договору щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, відповідач просить суд (в разі задоволення позовних вимог/часткового задоволення позовних вимог) зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Судові витрати відповідача, пов`язані із розглядом даної справи становлять 6000,00 грн. Судові витрати просить покласти на позивача. (а.с.73-76)
Також, 24.04.2024 представником відповідача адвокатом Візінським В.В. подано заяву про застосування ч.3 ст.551 ЦК України, в якій просить суд застосувати ч.3 ст.559 ЦК України та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами. (а.с.77-78)
08.05.2024 представником позивача ОСОБА_2 подано письмові пояснення по справі, в яких просить суд позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Зазначено, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору про споживчий кредит. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику. Відповідач не надав жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору не подав. Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст.207, 208,1047, 1055 ЦК України. Відповідач не заперечує факт укладення договору, факт видачі кредитних коштів та порушень своїх зобов`язань. Також, відповідач не надає суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. Кредитором були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та відповідно до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Доводи представника відповідача є нічим іншим як непогодження з позовними вимогами без належного правового обгрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Щодо посилань на те, що договір факторингу був укладений без повідомлення відповідача і неузгодження із нею сум заборгованості, то варто зазначити, що згідно п.3.2.6 Договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника. (а.с.79-83)
24.10.2024 представником позивача подано до суду пояснення позивача, в яких зазначено, що 07.08.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4124501. Позивач не є стороною такого договору, а надання позивачеві інформації щодо реквізитів банківської карти позичальника є нічим іншим, як розголошення персональних даних за що передбачена відповідальність, в тому числі і кримінальна. Враховуючи вищевикладене, звертаємо увагу суду на те, що а ні кредитодавець, а ні його правонаступники не мають можливості надати суду інформацію щодо повного номеру банківської картки з незалежних від них причин. Необхідно зауважити, що враховуючи умови надання кредитних коштів, можна дійти висновку, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він має можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак будь-яких належних доказів для спростування позовних вимог відповідачем не надано. Крім того, відповідач не заперечує того, що картковий рахунок на який перераховано кредитні кошти йому належить. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Таку виписку по рахунку позичальника ймовірно може сформувати та надати банк, що обслуговує картковий рахунок відповідача, який був вказаний ним на отримання кредитних коштів і на який були перераховані кошти за Договором надання позики. Разом з тим зауважимо, що відповідач не надав жодної виписки по своєму картковому рахунку, яка свідчила б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за вказаним договором. На противагу наданим позивачем доказам, які підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує обставину наявності боргу, відповідачем не долучено жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження неперерахування коштів. Зокрема, відповідач не надав суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у нього заборгованості: факт повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, виписки по рахунку за номером картки, а саме факт сплати відповідачем грошових коштів по кредитному договору, неодноразові пролонгації такого договору беззаперечно свідчать про отримання відповідачем грошових коштів та, власне, визнання умов договору. Щодо нарахування відсотків то сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, позиція відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за договором надання позики є безпідставною та спростованою умовами вказаного договору і не може бути прийнята судом до уваги. (а.с.165-172)
Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано клопотання про проведення судового засідання призначеного по справі на 29.10.2024 без участі представника ТОВ «Коллект Центр», позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому чинним законодавством порядку.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з п.п.1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору: сума (загальний розмір) кредиту складає 14 000 грн; строк кредиту 6 днів з 07.08.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 13.08.2021.
Комісія за надання кредиту 1400,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1050 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п.п.1.5.1, 1.5.2 Договору)
Відповідно до п.п.1.6, 1.7 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2., 2.3 цього Договору.
Згідно п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п.п.2.2., 2.2.1, 2.2.2 Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1 1.5.2 Договору в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту. Проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
Відповідно до п.3.2.6 Договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором.
Кредитодавець, новий кредитор (у випадку відступлення права вимоги кредитодавцем за цим договором) мають право залучати колекторську (і) компанію(ї) до врегулювання простроченої заборгованості позичальника за цим договором. (п.3.2.7 Договору).
Пунктом 7.1 Договору визначено, що цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатку №1 та №2 ) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановлено п. 1.4 Договору.
Графіком платежів за договором про споживчий кредит 4124501 від 07.08.2021, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит, здійснено розрахунок виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування не змінним, та що кредитодавець та позичальник виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені в Договорі та цьому Графіку. (а.с.9 із зворотної сторони)
До позовної заяви надано копію Паспорта споживчого кредиту № 4124501, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит № 4124501 від 07.08.2021, в якому зазначено: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Даний паспорт підписаний споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. (а.с.10)
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 від ТОВ ««Мілоан» в розмірі 14 000,00 грн, підтверджується копією платіжного доручення № 53144911. (а.с. 11 на зворотній стороні).
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем та її представником таких не надано, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.
Оскільки вимог про визнання договору № 4124501 від 07.08.2021 про надання споживчого кредиту недійсним (неукладеним) не заявлено, договору з іншим змістом відповідачем не надано, в матеріалах справи наявна лише копія даного договору, відповідачем та її представником не спростовано існування між сторонами договірних відносин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем укладання договору № 4124501 від 07.08.2021 про надання споживчого кредиту між ТОВ « Мілоан» та ОСОБА_1 .
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Як установлено судом, 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ « Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Вердикт Капітал» (ціна продажу) за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Мілоан» та боржниками. З дати відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал»(фактор) має право здійснювати нарахування та стягнення процентів ( в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані ТОВ «Мілоан» (клієнтом). Право вимоги переходить до ТОВ «Вердикт Капітал» після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, після чого ТОВ «Вердикт Капітал» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. (п. п.2.1, 2.3, 6.1.4 Договору факторингу) (а.с. 16-18).
На виконання вищевказаних умов договору 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано Акт про приймання передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 (а.с.108)
Відповідно до реєстру боржників до Договору Факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, який є додаток № 3 до даного договору та витягу з додатку №3, то ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4124501 від 07.08.2021, загальна сума заборгованості за кредитним договором - 32 419,64 грн. (а.с.16-19, 21)
Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредит Капітал» за кредитним договором 4124501 вбачається, що станом на 10.01.2023 загальна сума заборгованості становить 55 307,54 грн, яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 10 899,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20 120,64 грн, заборгованість з комісії 1400,00 грн, нараховані відсотки за кредитним договором 22 887,90 грн. (а.с.14)
В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов договору якого первісний кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників зазначених у додатку №1 та №3 до цього договору. Новий кредитор ТОВ «Коллект Центр» сплачує первісному кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначеному цим Договором. Первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору реєстр боржників (в електронному та друкованому (підписаному) вигляді) та документацію на умовах та в порядку визначених цим договором . Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток №1) передається новому кредитору за Актом прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору. (п.п.2.1, 5.1, 5.1.1 цього Договору). (а.с.22-24)
На виконання вищевказаних умов договору 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ « Коллект Центр» було підписано Акт прийому передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с.24 на зворотній стороні)
Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, який є додатком № 3 до Договору, та витягу з додатку №3 Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 ТОК «Коллект Центр» набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4124501, загальна сума заборгованості 55 307,54 грн, яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням 10 899,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 43 008,54 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 1400,00 грн. (а.с.25-27)
Таким чином позивачем доведено належними доказами те, що ТОВ « Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4124501 від 07.08.2021.
Щодо посилання представника відповідача про те, що в матеріалах справи немає документів на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги суд зазначає, що відповідно до п.3.2.6 Договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника.
Щодо розміру заборгованості та її складових суд звертає увагу на таке.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять (довідки, виписки по рахунку, тощо), суд відхиляє, оскільки ці доводи не спростовують правильності вищезазначених висновків суду. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Кошти в сумі 14 000 грн було перераховано 07.08.2021 на платіжну картку ОСОБА_1 , номер НОМЕР_3 , призначення платежу: кошти згідно договору 4142501, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11 на зворотній стороні).
Щодо заяви представника відповідача про застосування ч.3 ст.551 ЦК України суд зазначає слідуюче.
Частиною 3 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 307,54 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту -10 899,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимог - 43 008,54 грн, заборгованість з комісії - 1400,00 грн.
З наведеного слідує, що до суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача не входить нарахування неустойки (штраф, пеня).
Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами відповідно до ч.3 ст.559 ЦК України немає, оскільки дана стаття застосовується при визначенні розміру неустойки (штрафу, пені), а не при визначенні розміру процентів.
Враховуючи вищенаведене суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором № 4124501 від 07.08.2021.
Також суд звертає увагу, що оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. Водночас відповідачем не надано виписки за своїм рахунком на підтвердження обставин, зазначених у поясненнях представника відповідача та спростування позовних вимог.
Висновки суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Приймаючи до уваги викладене, пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Щодо розподілу судових витрат, понесених учасниками справи суд звертає увагу на таке.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 17 000 грн.
Копією договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року доводиться, що між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.1.1 Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги зазначених в п.п.2.1.1 2.1.7 Договору. Згідно п.п4.1, 4.2 Договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Відповідно до п.4.5 Договору сума. Визначена актом про надання юридичної допомоги щодо цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. (а.с.38 зі зворотної сторони 39)
Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19 зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Враховуючи, що представником позивача надано Акт №3 про надання юридичної допомоги, який був підписаний між АО та позивачем в підтвердження того, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 (а.с.113-115) АО надається позивачу певна правова допомога, з урахуванням складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, думку представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, Суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, тому із відповідач на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З відповідача також слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладено, ст.ст. 525, 526, 533, 554, 610, 612, 624, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію»,ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 4124501 від 07.08.2021 у розмірі 55 307,54 грн. ( п`ятдесят п`ять тисяч триста сім гривень 54 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місцезнаходження позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» - вул. Мечнікова,3 офіс 306 м. Київ, 01133, .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Гайдич Р. М.