Провадження №2-з/760/236/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Басараб Наталії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНІКС БІЛД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , про визнання угоди про зміну сторін у зобов`язанні недійсною та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Онікс Білд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , в якому просить суд

- визнати недійсною угоду про заміну сторони у зобов`язанні від 26 березня 2018 року, укладену між ТОВ «Онікс Білд» в особі директора ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №10/1-КД від 17 листопада 2016 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,6 кв.м., житловою 13,5 кв.м.

- судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою від 13 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 було справу було прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання.

11 липня 2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,6 кв.м., житловою 13,5 кв.м., що зареєстрована за ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначає, що 4 грудня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналась про те, що її квартира АДРЕСА_1 ще 09.12.2020 року зареєстрована на праві приватної власності за іншою особою ОСОБА_3 і йому 08.12.2020 року було видано акт прийому-передачі майнових прав. Позивач зробила ремонт з 2019 року і користується квартирою, тоді як ОСОБА_3 немає ні ключів, жодного разу не прийшов до квартири за чотири роки і навіть з часу реєстрації права власності, не несе тягар утримання майна, оплату комунальних послуг, все це за договором здійснює ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не цікавиться кватирою, а лише здійснив реєстрацію права власності на чуже майно.

Отже у позивачки є побоювання , що спірна квартира може знову бути відчужена, а тому у разі невжиття таких заходів буде складно або взагалі неможливо виконати рішення суду.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 липня 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23 грудня 2020 року №756/2609/20 (провадження №61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

Згідно з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі №640/17361/20 необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Позивач у позові просить визнати недійсною угоду про заміну сторони у зобов`язанні від 26 березня 2018 року, укладену між ТОВ «Онікс Білд» в особі директора ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №10/1-КД від 17 листопада 2016 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,6 кв.м., житловою 13,5 кв.м.

Однак, із доданих до позову документів, зокрема договору №10/1-КД купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 17 листопада 2016 року, попереднього акту №75 прийому-передачі для проведення ремонтних робіт на об`єктів за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , довідки, виданої ТОВ «Онікс Білд» від 22 листопада 2016 року, договору №75-ЖК про участь у компенсації витрат замовника будівництва на підтримання належного стану житлового будинку та прибудинкової території від 13 квітня 2019 року вбачається передача майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , та не стосується квартири №354 .

Натомість звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,6 кв.м., житловою 13,5 кв.м., що зареєстрована за ОСОБА_3 .

Відтак, заявником не доведено належність їй майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ускладнення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Басараб Наталії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОНІКС БІЛД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , про визнання угоди про зміну сторін у зобов`язанні недійсною та визнання права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова