ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4270/24 Справа № 214/4570/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/4570/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Степанівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Роман Ігорович,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Сенс Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача АТ «Альфа-банк» (після перейменування АТ «Сенс Банк»), невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № 501022155 від 25 квітня 2018 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість в сумі 57 991, 32 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за комісією та відсотками в сумі 22 841, 52 гривень та 650 гривень за вчинення виконавчого напису, а всього 58 641, 32 гривень.

Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року за № 30586.

22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. на підставі виконавчого напису № 30586 від 08 вересня 2020 року, було відкрито виконавче провадження № 63372268.

Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку із чим виникла необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Зазначає, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис, нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі наведеного, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 30586 від 08 вересня 2020 року, та стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 26 020,08 гривень, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 30586, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» грошові кошти в сумі 57 991, 32 гривень та 650 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 3 572, 23 гривень. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 1 073, 60 гривень за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 147, 39 гривень за вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів за наслідками виконання виконавчого напису нотаріуса. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Р.І., ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову про стягнення безпідставно набутих коштів, задовольнивши повністю позов в цій частині та змінити рішення в частині розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача 2147,20 гривень судового збору за подання позовної заяви, 1 610,40 гривень судового збору за подання апеляційної скарги та 15 000 витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що належним та допустимим доказом того, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено 26 020,08 гривень в рамках виконавчого провадження № 63372268, яке було розпочато на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30586, є відповідь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 16 січня 2023 року №01.29/728, тому апелянт вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме 26 020,08 гривень безпідставно набутих коштів. Також зазначає, що у зв`язку зі зміною рішення суду має бути змінено і розподіл судових витрат у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ «Сенс Банк», посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Р.І., підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 30586 від 08 вересня 2020 року, запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 501022155 від 25 квітня 2018 року. (а.с.15)

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача АТ «Альфа-Банк» в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, якою є ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» складає 57 991, 32 гривень.

22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63372268 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 58 641,32 грн.

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач посилалась на те, що оспорюваний нею виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Ухвалюючи рішення в частині визнання виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 30586, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», грошові кошти в сумі 57 991, 32 гривень та 650 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог позивача в цій частині.

Відповідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів за оскаржуваним виконавчим написом, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис, за яким з позивачки було стягнуто кошти, визнано такими, що не підлягають виконанню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 572, 23 гривень, які були перераховані позивачем при примусовому виконанні скасованого виконавчого напису.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, перерахованих позивачем при примусовому виконанні скасованого виконавчого напису, однак не може погодитись із визначеним судом їх розміром, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 визначила правовою підставою повернення їй грошових коштів, сплачених за виконавчим написом, положення статті 1212 ЦК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття приватним виконавцем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про задоволення вимог позивачки в цій частині, оскільки отримані приватним виконавцем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

Висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 201/1311/19, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Висновок суду по суті вирішеного спору є правильним, законним, обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, як вбачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 16 січня 2023 року № 01.29/728, позивачем ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження № 63372268, яке було розпочато на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №30586, було сплачено 26 020, 08 гривень.

Доказами сплати позивачем саме цієї суми грошових коштів є також копії платіжних інструкцій (а.с.137-147), які були надані приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. на запит представника позивача.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне прийняти до уваги нові доказі, надані представником позивача суду апеляційної інстанції, а саме: копії платіжних інструкції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, даний спір було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідач у справі у своєму відзиві заперечував отримання коштів за оспорюваним виконавчим написом в рамках виконавчого провадження № 63372268 та вказував на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування позивачем коштів до АТ «Сенс Банк», у зв`язку з чим представником позивача, після ознайомлення із відзивом відповідача на позовну заяву та ухвалення оскаржуваного рішення, було спрямовано на адресу приватного виконавця відповідний запит про надання копій платіжних інструкцій.

Крім того, слід зауважити, що надані копії платіжних інструкцій повністю узгоджуються з відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 16 січня 2023 року № 01.29/728, відповідно до якої позивачем ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження № 63372268, яке було розпочато на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №30586, було сплачено 26 020,08 гривень. (а.с.19)

На підставі наведеного вище апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в сумі 3 572, 23 гривень підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів в сумі 26 020, 08 гривень.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для збільшення стягнутого судом першої інстанції з відповідача на користь позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку витрати на професійну правничу допомогу адвоката мають не обґрунтовано завищену вартість, при цьому судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг).

Отже, з урахуванням досліджених судом першої інстанції доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, розмір послуг, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про, те що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 7 500 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

При цьому, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру підлягає збільшенню зі 147, 39 до 1 073, 60.

Крім того, з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 1 610,41 гривень.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов Роман Ігорович, задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в сумі 3 572, 23 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 26 020, 08 гривень.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року в частині визначеного розміру судового збору, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 за вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів за наслідками виконання виконавчого напису нотаріуса, змінити, збільшивши цей розмір зі 147, 39 гривень до 1 073, 60 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610, 41 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста