Справа № 333/4472/22
Провадження № 2/333/137/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в особі представника за довіреністю Пінаєва В.В., звернулася до суду 30.09.2022 року із позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, відповідно до якого просить суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 18.10.2021 року, оформленого протоколом № 1066 про задоволення акту про порушення № 10007030 від 02.09.2021 року з затвердженням розрахунку вартості не облікованої електричної енергії в сумі 56 959 грн. 82 коп. та судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2022 року справу № 333/4472/22 передано на розгляд судді Кулик В.Б.

04.10.2022 року суддею винесено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з тієї підстави, що рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 18.10.2021 року оформлене протоколом № 1066 про задоволення акту про порушення № 10007030 від 02.09.2021 року з затвердженням розрахунку вартості не облікованої електричної енергії сумі 56 969 грн. 82 коп. складено у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже відсутній факт порушення прав та законних інтересів позивача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.09.2021 року представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» складено акт № 10007030 про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі ПАТ «Запоріжжяобленерго» з порушенням схеми обліку підключення без облікової електропроводки у ванній кімнаті поза засобом обліку (а.с. 16-17).

Рішенням комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 18.10.2021 року (а.с. 15), яке оформлене протоколом № 1066, розглянуто акт про порушення № 10007030 від 02.09.2021 року та ухвалено виконати розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Так, згідно з розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії по акту № 10007030 від 02.09.2021 року (а.с. 14) ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) нараховано суму до оплати 56 969 грн. 82 коп.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № від 29.06.221 року (а.с. 18) позивачу ОСОБА_3 належить 11/30 частки права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Будь яких документальних доказів того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з відкриттям чи виділенням особового рахунку на ім`я ОСОБА_3 , як споживача електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , стороною позивача суду не надано. Більш того, долучені до позовної заяви документи стосуються саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦПК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру,за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦПК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Правовою позицією, викладеною в Постанові КГС ВС від 29.08.2023 року у справі № 910/5958/20 визначено, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано суду доказів про порушення відповідачем саме її прав та законних інтересів, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик