Провадження № 2/742/1624/24
Єдиний унікальний № 742/5489/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25 січня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Оскільки, відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а він такі обов`язки не виконує тому, позивачем і подано до суду позов про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо, відповідно, до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку про задоволення

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч.1, 2 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язки, передбачені законом.

В силу ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 25 січня 2013 року Виконавчим комітетом Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, актовий запис №01 (а.с.8).

У відповідності до копії свідоцтв про народження виданного повторно: серії НОМЕР_2 від 19 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; серії НОМЕР_3 від 17 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; серії НОМЕР_4 від 18 грудня 2018 року ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 ; та їхніми батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданою Комітетом самоорганізації населення №6 міськрайону військових містечок № НОМЕР_5 та №17 від 05 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю та батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 статі 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що неповнолітні діти сторін проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні, при цьому суд враховує, що відповідач є працездатною особою, так як має молодий вік, що свідчить про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дітей, зі змісту позовної заяви вбачається що він працює, а тому, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

У відповідності до ч.4 ст. 175, ч.4 ст. 177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211 грн. 20 коп.).

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При цьому суд враховує, що у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне 50 % судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити повністю.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 20 вересня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО