16.05.24Справа № 336/2582/23
Провадження № 2-др/336/20/2024
16 травня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Дмитрюк О.В.,
за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Плецька Юлія Вікторівна, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
14.06.2023 р. вищезазначена справа розглянута з ухваленням рішення, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
12.02.2024 р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Плецька Ю.В., про перегляд рішення суду від 14.06.2023 р. у цивільній справі № 336/2582/23 за нововиявленими обставинами.
Рішенням суду від 23.04.2024 р. (ЄУН 336/2582/23, провадження № 8/336/4/2024), рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2023 р. у цивільній справі № 336/2582/23 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

08.05.2024 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Плецька Ю.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 336/2582/23, за якою просить вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та витрат на правничу допомогу, згідно зі ст. 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2024 р., копію акту виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 29.04.2024 р. (аналіз матеріалів справи та розроблення стратегії ведення справи у суді - 2000 грн., складання та подача заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.06.2023 р. - 3000 грн.), копію рахунку № 4/4 від 29.04.2024 р. та копію розрахункової квитанції № 1 від 29.04.2024 р. на суму 5000 грн..

Посилаючись на ст. 141 ЦПК України, представник відповідача - адвокат Плецька Ю.В., просить стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн..

14.05.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника Концерну «Міські теплові мережі» про зменшення заявленого представником відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу до реально доведеного та розумного розміру. 15.05.2024 р. представником позивача подано заяву про проведення розгляду заяви без участі представника сторони позивача.

За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Зважаючи на відсутність необхідності у виклику сторін для вирішення даного питання, суд вважає за можливе проводити розгляд без виклику учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ч. 2 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даній справі додаткове судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Норма ст. 142 ЦПК України та пільги щодо сплати судового збору, встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку застосуванню не підлягає.

Так, відповідачем ОСОБА_2 при поданні до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами сплачено судовий збір у розмірі 4026,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції до платіжної інструкції № 44042531 від 09.02.2024 р. (а.с. 72).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь відповідача з позивача судового збору у розмірі 4026,00 грн., оскільки судом під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовної заяви, не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходив з такого:

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судом встановлено, що 02.01.2024 р. між адвокатом Плецькою Ю.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 121). Згідно акту виконаних робіт від 29.04.2024 р. за договором про надання правничої допомоги від 02.01.20245 р. № б/н, вартість наданих послуг складає: аналіз матеріалів справи та розроблення стратегії ведення справи у суді - 2000 грн., складання та подача заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.06.2023 р. - 3000 грн. (а.с 122). Згідно рахунку № 4/4 від 29.04.2024 р. (а.с. 123) та розрахункової квитанції № 1 від 29.04.2024 р. (а.с. 124) загальна вартість послуг з надання правничої допомоги складає 5000 грн..

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналізуючи доводи представника позивача, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, ціну позову, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн..

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 353 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Плецька Юлія Вікторівна, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, - задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, бульв. Героїв полку Азов, 137, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4026,00 (чотири тисячі двадцять шість) гривень.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, бульв. Героїв полку Азов, 137, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк