Ухвала

23 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 195/2078/21

провадження № 61-10967ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа - ОСОБА_1 , про внесення змін до актового запису про смерть,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточненої у грудні 2021 року позовної заяви, просила внести до актового запису про смерть від 26 квітня 2011 року № 23, складеного виконавчим комітетом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на невідому особу відомості щодо померлої особи: ОСОБА_3 , стать - жіноча, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, м. Нікополь, місце проживання: Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Вищетарасівка;

зобов`язати Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до вказаного актового запису про смерть.

Томаківський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 11 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ведмедовська Г. О., залишив без задоволення, а рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року - без змін.

Верховний Суд постановою від 26 квітня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ведмедовської Г. О. задовольнив частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року скасував та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнив. Зобов`язав Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису від 26 квітня 2011 року № 23, складеного виконавчим комітетом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, про смерть невідомої особи, зазначивши дані особи, яка померла: ОСОБА_3 , стать - жіноча, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - Україна, Дніпропетровська область, м. Нікополь, місце проживання - Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Вищетарасівка.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Разом із цим, ОСОБА_1 звернувся із заявами про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, які мотивовані тим, що він не був присутнім в судовому засіданні апеляційного суду 20 лютого 2024 року. Згідно з картки руху документів Дніпровським апеляційним судом повна постанова від 20 лютого 2024 року була доставлена до його електронного кабінету 25:03:2024 року 5:10:47. В Єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст постанови суду апеляційної інстанції оприлюднено 25 березня 2024 року, а забезпечено надання загального доступу 26 березня 2024 року. 19 березня 2024 року він звернувся до Дніпровського апеляційного суду з клопотанням про видачу судового рішення в паперовій формі. У березні-квітні 2024 року через технічні збої «Електронного суду» він не мав можливості дізнатися про надходження повного тексту постанови до електронного кабінету. Зокрема, 29 лютого 2024 року про збої в систему «Електронний суд» Національна асоціація адвокатів України інформувала Державну судову адміністрацію України. Згідно з відповіддю Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року наданою на адвокатський запит, повна постанова від 20 лютого 2024 року на поштову адресу ОСОБА_1 не направлялась. Його адвокат повний текст оскаржуваного судового рішення отримала 26 квітня 2024 року на підставі його заяви від 19 березня 2024 року, отже, датою отримання судового рішення є 26 квітня 2024 року. Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2024 року його касаційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 24 червня 2024 року касаційну скаргу повернуто заявнику. Ураховуючи наведене, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження судового рішення.

На підтвердження наведеного заявником надано: копію листа Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року № 04.7-13/885/2024; копію заяви від 19 березня 2024 року про видачу судового рішення в паперовій формі; роздруківку інформаційного повідомлення Національної асоціації адвокатів України від 29 лютого 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2024 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року за клопотаннями ОСОБА_1 неповажними. Касаційні скарги залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші обґрунтовані підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази на їх підтвердження; надати документ про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Залишаючи касаційні скарги ОСОБА_1 без руху у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що доводи заявника про те, що постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року він отримав 26 квітня 2024 року не є поважними, оскільки спростовуються відповіддю Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року № 04.7-13/885/2024, де зазначено, що постанова апеляційного суду від 20 лютого 2024 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 25 березня 2024 року.

Також, доводи ОСОБА_1 про те, що Національна асоціація адвокатів України 29 лютого 2024 року інформувала Державну судову адміністрацію України про збої в системі «Електронний суд» є необґрунтованими, оскільки оскаржуване судове рішення він отримав в електронному кабінеті 25 березня 2024 року.

У разі заперечення факту доставлення оскарженої постанови апеляційного суду до зареєстрованого електронного кабінету ОСОБА_1 в підсистемі «Електронний суд», заявник має надати відповідні докази, зокрема повідомлення технічного адміністратора підсистеми тощо.

Разом із цим, невиконання вимог ЦПК України та суду не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження. Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження. Тому заявник зобов`язаний довести, що саме перешкоджало йому виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 16 травня 2024 року (провадження № 61-6137ск24) про залишення касаційної скарги без руху, а саме - надати докази порушення апеляційним судом статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, документ про сплату судового збору, заяви про усунення недоліків касаційної скарги, заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, які мотивовані тим, що він не був присутнім в судовому засіданні апеляційного суду 20 лютого 2024 року. Згідно з картки руху документів Дніпровським апеляційним судом повна постанова апеляційного суду від 20 лютого 2024 року була доставлена до його електронного кабінету 25:03:2024 року 5:10:47. В Єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст постанови суду апеляційної інстанції оприлюднено 25 березня 2024 року, а забезпечено надання загального доступу 26 березня 2024 року. 19 березня 2024 року він звернувся до Дніпровського апеляційного суду з клопотанням про видачу судового рішення в паперовій формі. У березні-квітні 2024 року мали місце систематичні технічні збої «Електронного суду», у зв`язку з чим він вважав, що тривале не надсилання апеляційним судом копії постанови на електронну адресу відбувається саме по причині технічного збою в підсистемі «Електронний суд». Згідно з відповіддю Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року наданою на адвокатський запит, повна постанова від 20 лютого 2024 року на поштову адресу ОСОБА_1 не направлялась. Його адвокат повний текст оскаржуваного судового рішення отримала 26 квітня 2024 року на підставі його заяви від 19 березня 2024 року, отже, датою отримання судового рішення є 26 квітня 2024 року. Ураховуючи наведене, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження судового рішення.

На підтвердження наведеного заявником надано: копію листа Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року № 04.7-13/885/2024; копію заяви від 19 березня 2024 року про видачу судового рішення в паперовій формі; роздруківку інформаційного повідомлення Національної асоціації адвокатів України від 29 лютого 2024 року; роздруківки інформаційних повідомлень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 28 лютого та 15 березня 2024 року; копію листа Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 15 березня 2024 року № 1496/4/11-30-24; копія конверту, накладної Нової пошти від 26 квітня 2024 року № 9479.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.

Як видно з листа Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року № 04.7-13/885/2024 документ в електронному вигляді «Постанова по суті» від 20.02.2024 у справі 195/2078/21 надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 25.03.2024 16:22:30. У зв`язку з отриманням ОСОБА_1 постанови від 20 лютого 2024 року в електронному кабінету, на його поштову адресу постанова від 20 лютого 2024 року не направлялась.

Також, самим ОСОБА_1 у заявах про поновлення строку на касаційне оскарження підтверджено, що згідно з картки руху документів Дніпровським апеляційним судом повна постанова апеляційного суду від 20 лютого 2024 року була доставлена до його електронного кабінету 25.03.2024 року.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року зареєстровано 25.03.2024; забезпечено надання загального доступу: 26.03.2024.

З матеріалів касаційного провадження № 61-6137ск24 видно, що вперше подана ОСОБА_1 касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року була сформована ним в системі «Електронний суд» 25 квітня 2024 року, а подана до суду касаційної інстанції 26 квітня 2024 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки, отримавши оскаржуване судове рішення 25 березня 2024 року, останнім днем звернення з касаційною скаргою було 24 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано для усунення недоліків двадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати суду докази надсилання іншим учасникам справи копії касаційної скарги, доплатити судовий збір у розмірі 388,75 грн, а також обґрунтувати причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази (суд апеляційної інстанції не направив копію оскаржуваної постанови від 20 лютого 2024 року або докази щодо дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції), і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року повернуто заявнику у зв`язку з неповним виконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявником не було надано доказів, що відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України суд апеляційної інстанції не направив йому оскаржуване рішення суду.

Згідно з повідомленням про доставлення електронного листа ухвала про повернення касаційної скарги від 24 червня 2024 року у справі № 195/2078/21 була надіслана одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 29:06:2024 0:19:53.

Вдруге з касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, які за своєю суттю є ідентичними, звернувся 30 липня 2024 року.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ураховуючи наведене, доводи ОСОБА_1 про те, що постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року він отримав 26 квітня 2024 року спростовуються доказами наданими самим заявником, а саме - відповіддю Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2024 року № 04.7-13/885/2024, де зазначено, що постанова апеляційного суду від 20 лютого 2024 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 25 березня 2024 року.

Також, доводи ОСОБА_1 про те, що Національна асоціація адвокатів України 29 лютого 2024 року інформувала Державну судову адміністрацію України про збої в системі «Електронний суд» є необґрунтованими, оскільки оскаржуване судове рішення він отримав в електронному кабінеті 25 березня 2024 року, а інформація була надана до отримання ним оскаржуваного судового рішення.

Крім цього, з наданих ОСОБА_1 інформаційних довідок Державного підприємства «Інформаційні судові системи» видно, що 28 лютого 2024 року на резервному центі обробки даних проводилися планові технічні роботи; технічний збій у підсистемі «Електронний суд» тривав з 11 до 12 березня 2024 року.

З наданої копії листа Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 15 березня 2024 року № 1496/4/11-30-24 видно, що за період з 21 до 27 лютого 2024 року в підсистемі «Електронний суд» було зафіксовано періодичні технічні збої, саме: 21 лютого 2024 року з 9:00 до 18:00; 22 лютого 2024 року з 9:00 до 18:00; 23 лютого 2024 року з 9:00 до 18:00; 26 лютого 2024 року з 9:00 до 18:00; 27 лютого 2024 року з 10:00 до 10:50.

Отже, посилання ОСОБА_1 на вказані інформаційні довідки також є необґрунтованими.

Також, ОСОБА_1 не обґрунтовує, що саме перешкоджало йому виконати в вимоги ухвали Верховного Суду від 16 травня 2024 року (провадження № 61-6137ск24) про залишення його касаційної скарги без руху, а саме - надати докази, що апеляційним судом порушено вимоги статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

З урахуванням викладеного, зазначені ОСОБА_1 доводи у повторно поданих клопотаннях фактично дублюють раніше наведені, які вже визнавалися Верховним Судом неповажними в ухвалі від 19 серпня 2024 року.

ОСОБА_1 не наведено причин, які унеможливили дотримання строків передбачених ЦПК України при зверненні до суду вперше з касаційною скаргою (26 квітня 2024 року) та розумних пояснень щодо пропуску строку звернення вдруге з касаційною скаргою, а також не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки суд визнав неповажними наведені ОСОБА_1 у клопотаннях підстави для поновлення строку касаційного оскарження судового рішення, тому у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа - ОСОБА_1 , про внесення змін до актового запису про смерть.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов