Справа 556/2758/23
Номер провадження 2/556/82/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням - судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в сел. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», (далі по тексту ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія») третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 20 листопада 2022 року, о 19 год.45 хв., водій автомобіля ВМW 318Е державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись по автомобільній дорозі вул. Б. Хмельницького у с. Антонівка Вараського району Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість і не впоравшись з керуванням вчинив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , яким здійснював керування ОСОБА_1 , особисто. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав значні механічні пошкодження. Між необережними діями водія автомобіля ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що виразились в порушенні Правил дорожнього РУХУ (п.п. 1.5 ; п.п «б» п.2.3; 12.1; 12.4) та наставшими наслідками у вигляді заподіяння позивачу матеріальних збитків через пошкодження транспортного засобу, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. За допущені порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_2 , притягнутий до адміністративної відповідальності Володимирецьким районним судом за ст. 124 КУпАП від 29 грудня 2022 року. Постанова про притягнення ОСОБА_2 , до відповідальності набрала законної сили. Відповідно до укладеної угоди № 05 від 28.12.2022, судовим експертом ОСОБА_3 проведена незалежна експертиза щодо визначення матеріальних збитків пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу. Згідно висновку судового експерта №05-2023 від 27.01.2023 матеріальний збиток, завданий внаслідок пошкодження автомобіля марки Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року виготовлення під час ДТП, станом на 20.11.2022 становить 74720 (сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять) гривен 99 коп. Крім цього, за проведення експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків, позивачем особисто були оплачені кошти в сумі 6125 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.2023 р. № 05 та актом прийому передачі виконаної роботи №05 від 27.01.2023. Даний транспортний засіб, за технічним паспортом серії НОМЕР_3 від 07.04.1999, зареєстрований на ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 ).

Натомість, позивач придбав даний автомобіль у своє законне володіння шляхом покупки 24.11.2021 року і як свідченням набуття даного майна, власник автомобіля передав позивачу свідоцтво про реєстрацію ТЗ. З часу покупки автомобіля позивач фактично являється добросовісним володільцем даного транспортного засобу. Для відшкодування збитків понесених ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, тобто настання страхового випадку, у встановлений термін ОСОБА_1 , звернувся до представництва ПрАТ Української пожежно-страхової компанії, де застрахована цивільно-правова відповідальність третьої особи, як власника автомобіль ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, представники УПСК відмовили позивачу у страхових виплатах, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , не є власником пошкодженого транспортного засобу. Крім цього, до дирекції ПрАТ «УПСК» в м. Києві представником позивача, з яким укладено угоду про надання правничої допомоги, направлений адвокатський запит, де вкотре звернута увага, що страховик взагалі не реагує на даний страховий випадок. У відповідь, страховик надав інформацію, де зазначено, що буцімто позивачу направлявся лист, в якому страхова компанія просить надати копії певних документів, а саме: копаю паспорта, копію витягу з реєстру, копію РНОКПП, копію технічного паспорту на ТЗ, реквізити банківського рахунку. Заявою, від 18.07.2023 вище перелічені документи були направлені на адресу компанії. Як зазначає ОСОБА_1 , він не отримав ніякого відшкодування зі сторони ПрАТ «УПСК» не дивлячись на постійні звернення до нього та надання відповідних підтверджуючих документів, а тож проханням урегулювати це питання мирно без звернення до суду з вказаним позовом. Однак, на даний час страховик не провів виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком та будь-якої інформації з цього приводу не надіслав.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди як страхового випадку на загальну суму 74720,99 грн., та стягнути з відповідача на його користь витрати на залучення експерта в сумі 6125,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 20.09.2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 02.10.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк представник відповідача ПрАТ «УПСК» подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Адвокат Овчаренко Р.В., заперечує щодо наведених обставин та зазначив, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов не може бути задоволений.

Представник відповідача зазначив, що позивач у розумінні п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може вважатися потерпілим, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він не є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки власником являється ОСОБА_4 . Таким чином, за умови відсутності документа, передбаченого п.п. «б» п. 35.2 ст. 35 Закону України, що посвідчує право Позивача на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану 3 пошкодженням транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , немає підстав для стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «УПСК» на користь особи, яка не володіє майновим інтересом щодо пошкодженого майна.

При цьому варто зазначити, що ПрАТ «УПСК» не відмовляє у виплаті страхового відшкодування та не заявляє про відсутність обов`язку зі сплати страхового відшкодування за полісом ЕР/210359710, за страховим випадком, що відбувся 20.11.2022 року.

При наданні Позивачем документів, які б підтверджували його право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 ПрАТ «УПСК» буде прийняте відповідне рішення. Також просили стягнути з позивача на їх користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000.00 грн.

28.02.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він вказує, що позивачу належить право на відшкодування майнової шкоди. Позивач є володільцем та користувачем транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки на законних підставах придбав даний автомобіль та має право на виплату страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

20.05.2024 року від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

18.06.2024 року від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

06.06.2024 року від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу з додатками.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , та представник позивача ОСОБА_5 , не з`явилися, однак представник позивача попередньо надав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив просив їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» в судове засідання не з`явився однак надали до суду заяву в якій вказали, що позовні вимоги не визнають та просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Третя особа ОСОБА_2 , в судове засідання з`явився, пояснень чи заперечень на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що 20 листопада 2022 року, о 19 год.45 хв., водій автомобіля ВМW 318Е державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись по автомобільній дорозі вул. Б. Хмельницького у с. Антонівка Вараського району Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість і не впоравшись з керуванням вчинив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , яким здійснював керування ОСОБА_1 , особисто. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав значні механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.12.2022 року було визнано ОСОБА_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та накладеного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., в дохід держави. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210359710.

Правовідносини, що випливають із договору № №ЕР-210359710, врегульовано спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон №1961-IV).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Також судом встановлено, що транспортний засіб автомобілем Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , за технічним паспортом серії НОМЕР_3 від 07.04.1999, зареєстрований на ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 ).

Даний автомобіль у своє законне володіння шляхом покупки ОСОБА_1 , набув 24.11.2021 року і як свідченням набуття даного майна, власник автомобіля передав позивачу свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

Законом Україну від 05 липня 2011 року № 3565-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» було спрощено порядок керування транспортними засобами, у тому числі визначено, що водієві, який не є власником автомобіля, для керування транспортним засобом не потрібно оформляти нотаріально посвідчену довіреність на право керування автомобілем та тимчасовий реєстраційний талон, а достатньо отримати у власника такого майна технічний паспорт на нього.

07.02.2024 ОСОБА_1 , звернувся із з заявою про страхове відшкодування в розмірі 74 720,99 грн. до Володимирецької філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка зареєстрована 20.02.2023 року.

Згідно з відповіддю ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 03.07.2023, вбачається, що ПрАТ «УПСК» відмовило позивачу у виплаті позивачу страхового відшкодування з тих причин, що позивачем не було необхідних підтверджуючих документі, а також через те, що позивачем не повідомлено місцезнаходження транспортного засобу та страховик не в змозі направити свого представника для визначення розміру збитків.

Також ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у даному листі повідомило, що позивачу 24.02.2023 року було направлено лист з вимогою надати певні документи, однак в підтвердження даних обставин про надсилання листа жодних належних допустимих та беззаперечних доказів суду надано не було.

20.06.2023 року представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в якому він просив повідомити про прийняте рішення стосовно страхового відшкодування ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 03.07.2023, на адвокатський запит встановлено, ПрАТ «УПСК» не може прийняти рішення стосовно страхового відшкодування оскільки позивачем що позивачем не було надано раніше зазначені документи, а також не повідомлено місцезнаходження транспортного засобу.

Після чого 18.07.2023 року представником позивача було направлено витребувані відповідачем документи та заявлено клопотання про виплату страхового відшкодування. Також на підтвердження суб`єктності речового права на чуже майно, на володіння транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , відповідачу були надані копії підтверджуючих документів у вигляді свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія на право керування даним автомобілем.

Однак відповіді на дане звернення позивач ОСОБА_1 , не отримав.

Вказані обставини, що встановлені судом, спростовують твердження відповідача про відсутність достатніх підстав для виплати страхового відшкодування позивачу.

Відповідно до укладеної угоди № 05 від 28.12.2022, судовим експертом Семенюком В.М. проведена незалежна експертиза щодо визначення матеріальних збитків пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу, і вказаний висновок, на думку суду, є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст.77, 78, 106 ЦПК України.

Згідно висновку №05-2023 від 27.01.2023 року експертного автотоварознавчого дослідження, що проведене на замовлення ОСОБА_1 , встановлено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску станом на момент ДТП, становила 74720,99 (Сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять грн. 99коп.)

Вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу, внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz 190 Е 22257КЕ станом на дату дослідження 13.01.2023 року складала 176316,27 (Сто сімдесят шість тисяч триста шістнадцять грн.27 коп.)

Вартість відновлювального ремонту з врахуваннмя коефіцієнта фізичного зносу, внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz 190 E НОМЕР_2 стану на дату дослідження 13.01.2023 року складає 69672,43 (Шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві грн. 43 коп.)

Сума матеріального збитку автомобіля Mercedes-Benz 190 E НОМЕР_2 станом на 13.01.2023 складає 74720,99 (Сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять грн 99 коп.)

Крім цього, за проведення експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків, позивачем особисто були оплачені кошти в сумі 6125 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.2023 р. № 05 та актом прийому передачі виконаної роботи №05 від 27.01.2023.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд дійшов висновку, що страховий випадок настав 20.11.2022, у зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу ВМW 318Е державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску під керуванням позивача ОСОБА_1 , який є належним позивачем у даній справі.

Позивач ОСОБА_1 , у встановлений законом строк повідомив ПрАТ «УПСК» про страховий випадок та подав заяву на виплату страхового відшкодування, долучивши відповідні докази.

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Виходячи з наведеної норми, суд доходить висновку, що позивач на законних підставах використовував транспортний засіб Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску на момент, коли трапилась ДТП, оскільки ОСОБА_1 , мав при собі реєстраційний документ на цей транспортний засіб, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

У своїй постанові судова палата у цивільних справах ВСУ від 11.10.2017 р. у справі 06-954цс-16 зазначила, що завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, дає право потерпілому вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі від страховика, в договірному зобов`язанні з яким знаходиться відповідач, але за умови настання страхового випадку, умови якого прописані в договорі страхування та звичайно в межах страхової суми.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими -прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Заява про страхове відшкодування була подана позивачем ОСОБА_1 , 07.02.2023 року засобами поштового зв`язку яка зареєстрована 20.02.2023 року.

З огляду на вищезазначене, 90-денний строк, протягом якого страховик був зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування спливав 21.02.2023.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаний розмір страхового відшкодування не спростовується відповідачем по справі та приймається судом, як розрахований належним чином у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи.

Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою.

Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Позивач при зверненні до відповідача ПрАТ «УПСК» надав останньому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску. Відтак власник автомобіля передав позивачу транспортний засіб разом з реєстраційним документом на цей транспортний засіб та позивач є законним володільцем даного автомобіля.

На підставі вищевикладеного, позивач ОСОБА_1 , має право на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску з вини водія забезпеченого у ПрАТ «УПСК» транспортного засобу.

Враховуючи, що відповідачем ПрАТ «УПСК» було неправомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, з відповідача на ПрАТ «УПСК» користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування сумі 74720,99 грн. та витрати на залучення експерта, як це передбачено ст.139 ЦПК України.

З приводу стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд прийшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену в Постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої: Судова колегія зазначає, що аналізуючи положення ЦПК України, суд прийшов до висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).

Зважаючи на досліджений обсяг виконаних адвокатом робіт, пов"язаних із підготовкою та розглядом даної справи, наявних доказів про сплату вартості таких послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн, і підстав для зменшення цього виду витрат, як про це клопоче відповідач, суд не вбачає.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як це вбачається зі ст.141 ч.1 ЦПК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені повністю судом, суд приходить до висновку, що судовий збір, підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 22, 396, 629, 999, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди- задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова колмпанія» (код ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), страхове відшкодування в сумі 74720 (сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять) гривень 99 коп., 6125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень витрати понесені на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, та витрати на правову допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп, а всього стягнути 92845 (дев"яносто дві тисячі вісімсот сорок п"ять) грн. 99 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова колмпанія» (код ), на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), житель АДРЕСА_2 ,

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова колмпанія» код юридичної особи , юридична адреса: вул. Кирилівська. 40, м. Київ, 04080.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП невідомий), житель АДРЕСА_3 .