У х в а л а

21 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 307/3036/19

Провадження № 61-2188св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - ознайомився з матеріалами справи

за касаційною скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури (далі - скаржник)

на додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2024 року

за заявою ОСОБА_1 (далі - заявниця) про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом заступника керівника Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (далі - позивач) до заявниці, ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки і

в с т а н о в и в:

1. У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути із заявниці та відповідачки 343 441,99 грн безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за використання земельної ділянки з 1 жовтня 2016 року до 30 квітня 2019 року включно.

2. 28 вересня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував так: заявниця та відповідачка з 6 квітня 2016 року до 14 травня 2019 року включно були співвласницями фруктосховища; позивач вважав, що з моменту виникнення у них права власності на вказане нерухоме майно площею 8 261,3 кв. м виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0440 площею 2,1022 га та з цільовим призначенням для розміщення й експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної й іншої промисловості; однак позивач не надав докази того, кому належала ця ділянка до її реєстрації за ним 23 квітня 2019 року, а також докази того, що заявниця та відповідачка у 2016 - 2019 роках користувалися тією ділянкою; відсутні будь-які докази того, що заявниця та відповідачка набули майно (земельну ділянку) без достатніх правових підстав, а також те, які доходи вони отримали чи могли отримати від цього майна.

3. 11 грудня 2023 року Закарпатський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції скасував, а провадження у справі закрив. Мотивував тим, що заявлені вимоги треба розглядати за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

4. 11 січня 2024 року Закарпатський апеляційний суд прийняв додаткову постанову, згідно з якою стягнув із Тячівської окружної прокуратури в особі Закарпатської обласної прокуратури на користь заявниці 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції. Мотивував наявністю підстав для часткового задоволення відповідної заяви, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

5. 9 лютого 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить, зокрема, скасувати додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2024 року та відмовити у задоволенні заяви.

6. 5 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали. Скаржник мав: вказати дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції та надати докази на підтвердження цього, якщо такі докази у нього є; подати до суду копії усіх доданих до касаційної скарги матеріалів, які він не надав раніше, відповідно до кількості учасників справи.

7. 15 березня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду заяву, згідно з якою усунув недоліки касаційної скарги.

8. 22 травня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника.

9. Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій і обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, Верховний Суд вважає відсутніми підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 401 ЦПК України. Тому з урахуванням категорії та складності справи призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

10. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

11. У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 402 ЦПК України).

12. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами; у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись статтями 7, 33, 34, 260, 261, 272, 400, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

у х в а л и в :

призначити справу № 307/3036/19 до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко