Справа №461/6910/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року суддя Галицького районного суду міста Львова Павлюк О. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (далі ТОВ «Споживчий центр або Позивач) (адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ідентифікаційний код юридичної особи: 37356833) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом, у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06.10.2021 сторони уклали Кредитний договір № 06.10.2021-100003659. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 06.10.2021, строком на 42 дні.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано у повному обсязі. У свою чергу Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30.12.2021, утворилась заборгованість у розмірі 17000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., по процентам у розмірі 7000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Разом з тим, Відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: провів часткову сплату по вищевказаному кредитному договору на суму 2800,00 від 19.10.2021, на суму 2800,00 від 02.11.2021 та на суму 2800,00 від 02.12.2021.

Зважаючи на вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути з Відповідача вказану суму заборгованості.

Ухвалою від 27.08.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.

Відповідача суд повідомив про розгляд справи шляхом скерування ухвали про відкриття провадження у справі за місцем його реєстрації (а. с. 65, 69), а також через оголошення на сайті на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова) (а. с. 73).

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У частинах 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що між 06.10.2021 сторони уклали Кредитний договір № 06.10.2021-100003659. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 06.10.2021, строком на 42 дні.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі. У свою чергу Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30.12.2021, утворилась заборгованість у розмірі 17000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., по процентам у розмірі 7000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Так, Відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: провів часткову сплату по вищевказаному кредитному договору на суму 2800,00 від 19.10.2021, на суму 2800,00 від 02.11.2021 та на суму 2800,00 від 02.12.2021.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Умовами Кредитного договору визначений графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов угоди, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Однак, Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30.12.2021, утворилась заборгованість у розмірі 17000,00 грн., що складається із:

- заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн;

- заборгованості по процентам у розмірі 7000,00 грн.

Відповідач 06.10.2021 електронним цифровим підписом підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 10000,00 грн., а отже акцептував умови Договору. Позичальник (Відповідачем) під час укладення кредитного договору № 06.10.2021-100003659 від 06.10.2021 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати дострокового стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та комісії.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що Відповідач має непогашену заборгованість перед Позивачем у розмірі 17000,00 грн.

Надаючи оцінку долученим до матеріалів справи доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором.

Ці обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

Відповідач не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з Відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.2,10, 12, 141,247, 258, 259,263-265, 274-279,280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ольга ПАВЛЮК