УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29 жовтня 2024 рокуСправа № 495/9741/24
Номер провадження 2-н/495/425/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., розглянувши заяву Комунального підприємства «Автотранссервіс» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 2488 грн 22 коп.,

встановила:

24.10.2024 КП «Автотранссервіс» звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 2488 грн 22 коп.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Доданими до заяви доказами підтверджено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за надані теплопостачальні послуги у сумі 2488 грн 22 коп., яка виникла за період із липня 2020 по вересень 2024, тобто поза межами строку позовної давності, передбаченого ч.1 ст. 257 ЦК України.

На переконання суду, обставини щодо дотримання заявником строку позовної давності у даному випадку не є безспірними. Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову Комунальному підприємству «Автотранссервіс» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 2488 грн 22 коп.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу, а саме згідно ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно із ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.165-167, 354 ЦПК України, -

постановила:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Автотранссервіс» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за по оплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 2488 грн 22 коп.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Роз`яснити заявнику, що внесена сума судового збору поверненню не підлягає. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ф. Волкова