Номер провадження: 22-ц/813/3246/24
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення судово-психіатричної експертизи у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року,

за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, визнання правочину нікчемним, в обґрунтування позову зазначають, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_6 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду, оскільки самостійно не усвідомлює значення своїх дій. Через психіатричні розлади, ОСОБА_6 вчинив правочин, а саме: відповідно до договору дарування від 06.04.2019 року № 162, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В., ОСОБА_6 подарував 90/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 сторонній людині ОСОБА_5 , не розуміючи значення своїх дій та позбавивши себе єдиного житла.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.10.2019 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання особи недієздатною і встановлення над неї опіки та позовні вимоги про визнання правочину нікчемним.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 03 жовтня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року у справі № 947/25715/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.

Одночасно з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , подано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув та не задовольнив клопотання заявника про призначення експертизи, при цьому, матеріли справи містять усі необхідні документи (матеріли), які необхідні для призначення експертизи, а саме належним чином засвідченої копії медичної справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребуваної із КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я» ОМР вбачається, що у ОСОБА_6 є захворювання центральної нервової системи, що і є належними доказами, які є необхідними для призначення експертизи.

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просив призначити по справі судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи страждав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання чи інший психічний розлад станом на 01.01.2019 року та чи страждає на даний час?

2) Чи здатний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 01.01.2019 року та по теперішній час?

Проведення експертизи доручити експертам КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР, оплату за проведення експертизи покласти на скаржника, зупинити провадження у справі на час проведення експертного дослідження.

В судому засіданні представник скаржника адвокат Гареєв Є.Ш. клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи підтримав.

Представник ОСОБА_6 адвокат Тіщенко М. заперечував проти задоволення клопотання про призначення експертизи.

Представник ОСОБА_5 адвокат Павлишин Ю.М. в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Сам по собі факт звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною не є безумовною підставою для призначення судом експертизи.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.Чи страждав ОСОБА_4 на психічне захворювання чи інший психічний розлад станом на 01 червня 2019 року та чи страждає на даний час?

2. Чи був ОСОБА_4 здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 01 січня 2019 року та по теперішній час та в якій мірі?

Проведення експертизи доручено експертам комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

Одеський апеляційний суд постановою від 07.10.2021 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 року скасував та у задоволенні клопотання представників ОСОБА_7 та Гареєва Є.Ш. в інтересах ОСОБА_1 про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 відмовив, у зв`язку з відсутністю у клопотанні про призначення експертизи достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_6 .

Із матеріалів справи вбачається, що 22.03.2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звертався до Київського районного суду м. Одесі із клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 року клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судово-психіатричної експертизи залишено без розгляду у зв`язку із поданням заяви про залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, яке обґрунтоване тим, що із наданої медичної документації у ОСОБА_6 є захворювання центральної нервової системи, що є належними доказами, які є необхідними для призначення експертизи.

У клопотанні про призначення експертизи скаржник посилається на:

карту № 2092 стаціонарного хворого, із якої вбачається, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 18.04.1979 року по 29.06.1979 року з діагнозом «Наслідки органічного ураження центральної нервової системи, шизофреноподібний синдром»;

карту № 6983 стаціонарного хворого про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 25.12.1979 року по 28.01.1980 року з діагнозом «Наслідки органічного ураження центральної нервової системи, шизофреноподібний синдром»;

карту № 1634 стаціонарного хворого про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 18.03.1980 року по 30.04.1980 року з діагнозом «Наслідки органічного ураження центральної нервової системи, шизофреноподібний синдром»;

карту № 4916 стаціонарного хворого про перебування ОСОБА_6 на лікуванні протягом 1980 року два рази, має діагноз «наслідки органічного ураження центральної нервової системи, шизофреноподібний синдром»;

епікриз № 4019 про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 20.08.1980 року по 03.09.1980 року;

медичну карту № НОМЕР_1 про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 10.05.1983 року по 27.05.1983 року з діагнозом «Наслідки органічного ураження центральної нервової системи, шизофреноподібний синдром».

Отже скаржник як на підставу психічного розладу здоров`я ОСОБА_6 та необхідність призначення експертизи посилається на медичні документи, які свідчать про періодичне перебування ОСОБА_6 на лікуванні у період з 1979 року по 1983 рік та не містять даних про наявність у ОСОБА_6 хронічного, стійкого психічного розладу.

Юридичний критерій недієздатності має перш за все медичну (психіатричну) природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання чи слабоумства, ступінь розпаду особистості з точки зору інтелектуального і вольового моментів психічної діяльності. Саме з цієї причини визначення юридичного критерію недієздатності віднесено до компетенції експертів-психіатрів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

В суді першої інстанції ОСОБА_6 , якого заявник просив визнати недієздатною особою, самостійно надавав суду вичерпні за своїм змістом та зрозумілі відповіді на поставлені учасниками справи та судом запитання. ОСОБА_6 приймав участь у судових засіданнях, надавав суду усні пояснення, зокрема щодо обставин, викладених у заяві, в яких зазначав, що вважає себе нормальною людиною, не потребує встановлення над ним опіки та не погоджується з поданою заявою. Звертався із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про призначення судово-психіатричної експертизи та під час її розгляду брав участь у судовому засіданні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції особою, про визнання якої недієздатною ставиться питання, ОСОБА_6 надано висновок фахівця 04/21-ф від 05.10.2021 року, складений судовим експертом за спеціальністю «Психологічні дослідження» ОСОБА_8 та лікарем психіатром вищої атестаційної категорії, судово-психіатричним експертом ОСОБА_9 . Під час складання висновку експертами досліджувалася медична документація: фотокопія карти № 2092 стаціонарного хворого ОСОБА_6 ; фотокопія карти № 6983 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 1634 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 4916 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 2951 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія протоколу обстеження ОСОБА_6 психологом міського психологічного диспансеру від 05.02.2021 року; медичні документи щодо лікування у лікаря отоларинголога.

Тобто в основу висновку покладено, крім іншого, і вся зазначена заявником медична документація.

За висновком фахівця № 04/21-Ф, ОСОБА_6 на момент огляду на хронічний психічний розлад, недоумство, в тому числі придбане (деменцію), або інші психічні розлади обумовлені ушкодженням чи дисфункцією головного мозку або самотичною хворобою, які супроводжуються порушенням інтелектуально-мнестичної сфери та критичних функцій, не страждає. Спеціаліст психолог не виявляє зниження інтелектуальних і критичних функцій у випробуваного, будь-яких порушень мислення, інших будь-яких ознак невільного волевиявлення.

Згідно листа Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 03.02.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має в користуванні мисливську гладкоствольну рушницю та газовий револьвер, згідно дозволу на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 , виданого Київським ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області терміном до 24.03.2021 року. В подальшому дана зброя знята з обліку ІПС «Армор», як втрачена.

В матеріалах справи міститься медична довідка для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи, видана 04.06.2019 ОСОБА_6 в якій зазначається, що за висновком лікарсько-консультативної комісії придатний для носіння та зберігання зброї.

Через воєнний стан ОСОБА_6 виїхав за межі України, про що повідомив суд першої інстанції. До теперішнього часу перебуває за межами України.

Також за межами України перебуває заявник ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи не заслуговує на увагу, оскільки інших клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи, крім зазначених вище, матеріали даної справи не містять.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2018 року по справі № 520/8105/17 затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , за умовами якої здійснено поділ майна.

Отже звертаючись до суду із клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи заявником не надано як достатніх даних та доказів про психічний розлад здоров`я та хворобливу поведінку ОСОБА_6 на час про який зазначається у заяві, так і доказів, того, що ОСОБА_6 страждає від психічного захворювання, обставини на які посилається заявник стосуються лише періоду з 1979 року по 1983 рік, які не можуть бути покладені в основу для призначення експертизи.

Жодної медичної документації щодо ОСОБА_6 за останні 40 років матеріали справи не містять, але містять докази отримання ОСОБА_6 дозволу на носіння та зберігання зброї.

По справі заявником не надано достатніх і належних доказів у розумінні ст. 298 ЦПК України, які б свідчили про психічний розлад здоров`я ОСОБА_6 саме станом на час вирішення вказаного процесуального питання, що не відповідає змісту статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», яка визначає презумпцію психічного здоров`я.

Ураховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення судово-психіатричної експертизи, оскільки клопотання є необґрунтованим та невмотивованим, суд апеляційної інстанції не встановив жодних фактичних обставин справи, що підтверджувались би наданими сторонами доказами, які б свідчили про психічний розлад здоров`я ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 103, 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення судово-психіатричної експертизи у справі за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов