Провадження № 6/752/31/24
У Х В А Л А

05 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судових засідань - Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву боржника ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 4 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдані залиттям квартири матеріальні збитки у розмірі 58 337, 19 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн, що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 59 245 гривень 19 копійок.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2022 року апеляційну скаргу адвоката Буняка Юрія Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдані залиттям квартири матеріальні збитки у розмірі 58 337, 19 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн.

У вересні 2022 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі № 752/22251/21, в якій просила розстрочити виконання постанови Київського апеляційного суду від 03.10.2022 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків у розмірі 58337,19 грн та судового збору 908 грн на один рік - до 03.10.2023 року дванадцятьма рівними частинами по 4937,10 грн, встановивши наступний графік розстрочки:

-4937,10 грн до 06.11.2022;

-4937,10 грн до 20.11.2022;

-4937,10 грн до 20.12.2022;

-4937,10 грн до 20.01.2023;

-4937,10 грн до 20.02.2023;

-4937,10 грн до 20.03.2023;

-4937,10 грн до 20.04.2023;

-4937,10 грн до 20.05.2023;

-4937,10 грн до 20.06.2023;

-4937,10 грн до 20.07.2023;

-4937,10 грн до 20.08.2023;

-4937,10 грн до 20.09.2023.

Заява мотивована тим, що відповідачка є особою, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є допомога при народженні дитини, яка становить 860 грн на місяць. У зв`язку з цим матеріальний стан відповідача є скрутним, що істотно ускладнює виконання рішення. Крім того, зважаючи на здійснення військової агресії, значно зросли витрати для підтримання мінімально достатнього рівня життя її родини.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Чинне цивільне процесуальне законодавство України пов`язує розстрочення виконання рішення суду з наявністю виключних обставин.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Суд враховує, що закон не передбачає конкретного вичерпного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Як на підставу для розстрочення виконання рішення суду заявник вказує неможливість його виконання у зв`язку з скрутним матеріальним становищем родини через перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та військовою агресією РФ проти України.

Однак, на думку суду, дані обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, а при зверненні до суду ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження важкого матеріального становища не надала.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно статті 617 ЦК України недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, та відсутність у боржника необхідних коштів також не звільняє боржника від покладеного на нього обов`язку

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, оскільки виключні обставини, визначені ст.435 ЦПК України, як підстави для розстрочення виконання рішення суду, у даній справі не встановлені.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд

постановив:

заяву боржника ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Суддя К.Г. Плахотнюк