Справа № 367/621/21
Провадження №2/367/782/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2024 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Маленко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, мотивуючи вимоги по тим підставам, що 14.06.2003 сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі, донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переїхала до матері у квартиру АДРЕСА_1 ч, а донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періодично проживає то з позивачем, то з відповідачем. Під час перебування у шлюбі та ведення спільного господарства, позивачем та відповідачем, за їхні спільні сумісні кошти було придбано наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_2 , який був оформлений на ОСОБА_4 ; земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка була оформлена на ОСОБА_4 ; земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства, яка була оформлена на ОСОБА_4 ; однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , яка була придбана на ім`я ОСОБА_7 ; автомобіль торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору, дійсною вартістю 3000,00 доларів США, який був зареєстрований за ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 зазначає про те, що оскільки вищезазначене майно придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя, то таке майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказує також про те, що в подальшому стосунки сторін різко погіршилися, шлюбні відносини між ними припинено та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.04.2021 по справі №367/618/21 шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення шлюбних відносин, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто.

Звертає також увагу суду на той факт, що спірна нерухомість була придбана в інтересах сім`ї, при укладенні договорів купівлі-продажу відповідачем, останній діяв за згодою другого з подружжя, тобто дружини, яка надала згоду на придбання житлового будинку та земельних ділянок та така згода була посвідчена нотаріально. Отже, факт придбання вказаного майна у спільну сумісну власність подружжя відповідає вимогам закону та підтверджено умовами укладеного договору.

Так, позивачем не заявляються вимоги про фактичний поділ спільного майна.

З огляду на вказане, у позивача наявне право в судовому порядку захистити своє суб`єктивне право власності на частку в спільному майні подружжя.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на: частину житлового будинку

АДРЕСА_2 ; частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства; частину автомобіля торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору; частину квартири, загальною площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , як на частку у спільному майні подружжя. Визнати за ОСОБА_4 право власності на: частину житлового будинку АДРЕСА_2 ; частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства; частину автомобіля торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору; частину квартири, загальною площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , як на частку у спільному майні подружжя. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6810,00 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 02.08.2022 об`єднано в одне провадження справу №367/6589/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя зі справою №367/621/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 31.05.2023 призначено по справі № 367/621/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвалою суду від 07.11.2023 відновлено провадження у даній справі, оскільки 06.11.2023 до суду надійшла цивільна справа № 367/621/21 разом з листом директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна О. про повернення матеріалів вказаної справи у зв`язку з неоплатою вартості експертизи.

Ухвалою суду від 13.12.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Шевченко Н.В. про призначення судової комплексної оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи.

Ухвалою суду від 25.0.12024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.03.2024 призначено по справі № 367/621/21 судову оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Центру будівельних та земельних експертиз. На вирішення експертизи поставлено питання визначення дійсної ринкової вартості спірного майна, а саме: будинку АДРЕСА_6 , земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим номером :01:114:0194, земельної ділянки площею 0,0013 га з кадастровим номером :01:114:0195, квартири АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи.

Ухвалою суду від 03.07.2024 відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, оскільки 03.07.2024 до суду надійшла цивільна справа № 367/621/21 разом з висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи.

Як зазначалась вище, до суду надходив також позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, який обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 14.06.2003. Від шлюбу у сторін є спільні діти. За час спільного проживання сторонами було придбано майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства; квартира АДРЕСА_4 .

Так, ОСОБА_4 також зазначає про те, що оскільки стосунки сторін погіршилися, вони не можуть досягти домовленості щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном, а тому ОСОБА_4 вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 25.07.2024, представник ОСОБА_4 адвокат Шевченко Н.В. зазначає про те, що відповідно до висновку проведеної в даній справі судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи №776/06-2024 від 24.06.2024 року, загальна вартість набутого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в період шлюбу нерухомого майна становить

5 226 600,00 грн, в тому числі: вартість житлового будинку АДРЕСА_6 становить 1 612 400,00 грн; вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:114:0194 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:114:0195, розташованих по АДРЕСА_3 , становить 1 739 100,00 грн; вартість квартири АДРЕСА_1 - 1 875 100,00 грн.

Таким чином, вартість частки кожного з подружжя у нерухомому майні, що є спільною власністю сторін становить 2 613 300,00 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_4 просить суд в порядку розподілу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_4 у власність житловий будинок АДРЕСА_6 , земельну ділянку площею 0,0600 га кадастровий номер :01:114:0194 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і земельну ділянку площею 0,0013 га кадастровий номер :01:114:0195 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 ; виділити ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_7 . Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 738 200 (сімсот тридцять вісім тисяч двісті) гривень за перевищення вартості частки в спільній сумісній власності.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник адвокат Майко М.В. просили вимоги позову задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат Шевченко Н.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила задовольнити вимоги позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог.

До суду від ОСОБА_7 надходив відзив на позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя в якому зазначала про те, що категорично не погоджується із запропонованим ОСОБА_4 варіантом поділу спільного майна, оскільки вважає, що такий розподіл призведе до порушення балансу інтересів співвласників та забезпечення рівних умов здійснення сторонами по справі своїх прав на спільне майно. В задоволенні позову ОСОБА_4 просила відмовити.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку сторін по справі, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.06.2003 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування у шлюбі та ведення спільного господарства, позивачем та відповідачем, за їхні спільні сумісні кошти було придбано наступне майно:

житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 516, який був оформлений на ОСОБА_4 ;

земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 520, яка була оформлена на ОСОБА_4 ;

земельна ділянка, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 524, яка була оформлена на ОСОБА_4 ;

однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. 29.05.2012 р. та зареєстрованого в реєстрі № 3053, яка була оформлена на ОСОБА_1 ;

автомобіль торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору, дійсною вартістю 3000,00 доларів США, який був зареєстрований за ОСОБА_4 .

Зазначене стверджується копіями відповідних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що містяться в матеріалах справи, а також відповіддю ТСЦ МВС №3247 від 18.06.2021, з якої вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів та їх власників, станом на 17.09.2021 автомобіль марки ВАЗ 21093, 2006 року випуску, з 09.09.2006 зареєстрований за ОСОБА_4 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.04.2021 по справі №367/618/21 шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Згідно з частинами 2 та 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У ст. 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Згідно із правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 22.01.2020 у справі №771/2302/18 «статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені вище норми закону, а також встановлені судом факти, насамперед, проживання сторін по справі у зареєстрованому шлюбі та введені спільного сімейного бюджету в період купівлі об`єкту нерухомості, свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження №14-325цс18).

Так, в додаткових пояснення представник ОСОБА_1 адвокат Майко М.В. зазначала про те, що як повідомляла ОСОБА_1 у своєму відзиві, у власності ОСОБА_4 також залишається спільний автомобіль торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору, вартістю близько 3000,00 доларів США, про який ОСОБА_4 не згадує в своєму позові.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 категорично заперечує проти стягнення із ОСОБА_4 грошової компенсації на її користь замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, земельні ділянки. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_10 не заперечувала проти визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх з позивачем спільній частковій власності. Але, оскільки такі вимоги ОСОБА_4 не ставились в позовній заяві, ОСОБА_1 вважала, що ОСОБА_4 має бути відмовлено в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд зазначає наступне.

Статтею 71 Сімейного кодексу України визначено способи та порядок поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, суд зазначає про те, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Так, грошові кошти в якості грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності подружжя не внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов?язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружки в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З огляду на викладені обставини, враховуючи, що спірне майно придбане подружжям під час перебування у шлюбі, що не оспорюється сторонами, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та вважає за необхідне здійснити розподіл спільного майна подружжя в розмірі кожному з подружжя.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи заперечення ОСОБА_1 щодо отримання компенсації за частку в спільному майні та беручи до уваги принцип рівності часток.

Крім того, до стягненню із ОСОБА_4 на корить ОСОБА_1 також підлягає судовий збір в сумі 6810,00 грн. на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, - задовольнити.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на:

частину житлового будинку

АДРЕСА_2 , зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 516;

частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 520;

частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 524;

частину автомобіля торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору;

частину квартири, загальною площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. 29.05.2012 р. та зареєстрованого в реєстрі № 3053 як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на:

частину житлового будинку

АДРЕСА_2 , зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 516;

частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0194, загальною площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 520;

частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:114:0195, загальною площею 0,0013 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 31.05.2016 року та зареєстрованого в реєстрі № 524;

частину автомобіля торгової марки «LADA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору;

частину квартири, загальною площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. 29.05.2012 р. та зареєстрованого в реєстрі № 3053 як на частку у спільному майні подружжя.

Стягнути із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 6810,00 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий