Справа №613/374/24 Провадження № 2/613/325/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Нагорної С.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/374/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , після уточнення якого просить:

1) стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у навчально-науковому інституті будівельної та цивільної інженерії Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, на період навчання в твердій грошовій формі у розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою;

2) допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено у справі судове засідання.

Ухвалою суду від 08.05.2024 у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі № 613/374/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовлено.

Ухвалою суду від 08.05.2024 за заявою ОСОБА_3 залучено його до участі у справі № 613/374/24 в якості співпозивача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що шлюб між нею та відповідачем у справі розірвано рішенням суду у вересні 2021 року. Відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 24.09.2021 ОСОБА_2 сплачував на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Наразі їх спільний з відповідачем син ОСОБА_5 проживає разом з нею по АДРЕСА_1 , та потребує матеріальної допомоги батька, оскільки позбавлений можливості працювати як у зв`язку з навчанням, так і за станом здоров`я, що підтверджується наданими нею медичними довідками. ОСОБА_3 перебуває на її повному утриманні. Жодної матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча працює та отримує стабільну заробітну плату.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дійсно навчається на 1 курсі Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова на бюджетній основі, форма навчання - денна, стипендії він не отримує і не отримував. ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, молодшим братом та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту вступу до вищого навчального закладу у вересні 2023 року навчання проводиться онлайн. З моменту вступу до навчального закладу він підробляв на авторемонті, потім деякий час не мав заробітків, наразі знову підробляє вантажником, має самостійний дохід. Сума доходу не є постійною і складає від 5 до 10 тис. грн. на місяць. Вказав, що його батько не надає йому систематичної грошової допомоги, проте, на прохання ОСОБА_3 купує йому речі, які йому необхідні. В середньому на його потреби батько витрачає близько 1000 грн. на місяць. Наскільки відомо ОСОБА_3 , розмір заробітної плати його батька складає 6-7 тис. грн. на місяць. Зазначив, що не потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки має самостійний дохід. Повідомив, що позовні вимоги до ОСОБА_2 не підтримує.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. Вказав, що доводи позивачки ОСОБА_1 про потребу сина в матеріальній допомозі є перебільшеними, оскільки їх син ОСОБА_5 неофіційно працює, а також отримує стипендію. Твердження позивачки про незадовільний стан його здоров`я не відповідають дійсності, а надані на підтвердження цього медичні довідки відповідач вважає підробленими. Відповідач пояснив, що отримує мінімальну заробітну плату, при цьому, сплачує на користь позивачки аліменти за рішенням суду на утримання молодшої дитини - ОСОБА_4 . Крім того, стан здоров`я самого відповідача є незадовільним, у зв`язку з чим він позбавлений можливості працювати додатково до основної роботи. Враховуючи викладене, стверджує, що не має можливості надавати допомогу повнолітньому старшому сину, який продовжує навчання - ОСОБА_6 , при цьому, останній отримує дохід, не менший від доходу батька та не потребує його матеріальної допомоги.

Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.12.2005, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.04.2014 (а.с.19).

З пояснень сторін судом з`ясовано, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 21.10.2021.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24.09.2021 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) 00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 липня 2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

14.10.2023 ОСОБА_7 було укладено шлюб із ОСОБА_9 , після укладення шлюбу позиачці присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.10.2023 (а.с.11).

04.12.2023 ОСОБА_3 досяг повноліття.

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 18.10.2023 та від 21.11.2023, довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради від 15.12.2023 № 4665, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 7, 9).

Згідно з довідкою Харківського національного університету імені О.М. Бекетова від 12.09.2023 № 1808, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу групи МБГ 2023-2 Навчально-наукового інституту будівельної та цивільної інженерії Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова денної форми навчання, термін навчання - з 28.08.2023 по 30.06.2027, навчається за рахунок коштів держбюджету (а.с.10).

У судовому засіданні з`ясовано, що станом на час розгляду даної справи судом ОСОБА_3 продовжує навчатися на бюджетній основі, однак, стипендії не отримує.

Як вбачається зі змісту медичних довідок КНП «Богодухівська ЦРЛ» від 29.04.2024, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Богодухівської міської ради Харівської області» від 18.03.2024, протоколу ультразвукового обстеження органів черевної порожнини, ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби та має діагнози «хронічний гастрит», «дискінезія жовчовивідних шляхів».

Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Разом з тим, він має самостійний дохід від неофіційних підробітків.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.ч.1-3 ст.83 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є студентом 1 курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту будівельної та цивільної інженерії Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги.

Поряд з цим, другий позивач має самостійний дохід у вигляді тимчасових неофіційних підробітків.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працездатний, працює у ТОВ «Ілант» оператором АЗС та отримує заробітну плату.

Відповідно до довідки про доходи від 23.01.2024, виданого ПП «Ілант», ОСОБА_2 працює у ПП «Ілант» на посаді оператора автозаправних станцій та за період липня-грудня 2023 року йому нараховано заробітну плату: у липні 2023 року - 7322,40 грн., у серпні 2023 року - 7314,30 грн., у вересні 2023 року - 7022,70 грн., у жовтні 2023 року - 7646,40 грн., у листопаді 2023 року - 7646,40 грн., у грудні 2023 року - 7322,40 грн., всього на суму 44274,60 грн. При цьому, за цей період з нього стягувались аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно. Загальна сума доходу за період липня-грудня 2023 року з вирахуванням аліментів та податків склала 18305,18 грн.

Як пояснив відповідач, жодного іншого доходу він не має.

Доказів протилежного позивачами не надано.

Згідно з довідкою лікаря ОСОБА_11 від 17.01.2024, ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку у невропатолога з 2020 року з діагнозом: «вертеброгенна попереково-крижова радікулопатія з лівобічним люмбіалогічним синдромом; протрузії дисків (МРТ від 25.07.2023). Протипоказана тяжка фізична праця, переохолодження.

Інших утриманців, крім дітей від шлюбу з ОСОБА_1 (неповнолітніх дітей він іншого шлюбу, непрацездатних батьків), у відповідача немає, що він підтвердив у судовому засіданні.

Водночас, доказів надання матеріальної допомоги ОСОБА_3 (у грошовій або натуральній формі) відповідачем до матеріалів справи не надано.

На запитання суду, в чому саме полягала матеріальна допомога ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ані другий позивач, ані відповідач у судовому засіданні пояснити не змогли.

Як пояснив другий позивач у судовому засіданні, його утримання повністю покладено на матір.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне вказати, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та вказує на те, що батьки мають рівні як права, так і обов`язки по відношенню до дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2 ст. 141 СК України).

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, хоча б у мінімальному розмірі.

Судом взято до уваги доводи другого позивача та відповідача про наявність у ОСОБА_3 самостійного доходу, проте, суд відмічає, що такий дохід не є регулярним.

Крім того, отримання другим позивачем самостійного доходу не спростовує того факту, що він проживає разом з матір`ю і саме вона несе у зв`язку з цим певні матеріальні витрати на його харчування, сплату за нього комунальних платежів, оплату інтернету, необхідного для навчання, одяг тощо.

З огляду на викладене, беручи до уваги нерегулярний характер надання відповідачем допомоги позивачеві під час навчання, зокрема, ту обставину, що відповідач надавав фінансову допомогу лише на прохання сина, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь першого позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує невеликий розмір заробітної плати відповідача та незадовільний стан його здоров`я, підтверджений медичною довідкою.

Водночас, відсутність у нього нерухомого майна, крім будинку АДРЕСА_2 , де наразі зареєстрований ОСОБА_2 , відповідачем не надано.

На підставі наведеного, з урахуванням матеріального становища, стану здоров`я позивача та відповідача, інших обставин, що мають істотне значення, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно на період його навчання, починаючи з 11.03.2024 (дата пред`явлення позову) та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо заяви позивача ОСОБА_3 про відмову від позову та закриття провадження у справі, суд зазначає, що згідно змісту ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За правилами ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи те, що другим позивачем особисто подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, беручи до уваги, що відмова ОСОБА_3 від позову не суперечить вимогам закону, відповідач не заперечує проти закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_3 за п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Водночас, в силу ч.3 ст.13 ЦПК України відмова другого позивача від власних позовних вимог не є підставою для закриття провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 , яка є самостійним суб`єктом звернення з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, розпоряджається своїми позовними вимогами на власний розсуд і не відмовлялася від своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, з відповідача слід стягнути в дохід держави частину судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 182, 183, 184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 141, п.4 ч.1 ст.255, ст.ст.259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 11 березня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову та закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за , Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Позивач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повний текст рішення складено 24.05.2024.

Суддя О.С. Сеник