10 травня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді - Букіної О.М.,
за участю секретаря - Кавун В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення грошового зобов`язання,-
Позивач ТОВ «Фінфорс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та позовні свої вимоги мотивував тим, що 30.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №382342-А.
Згідно із зазначеним Договором відповідач отримав від ТОВ «СС ЛОУН» споживчий кредит у розмірі 7 000 грн. для власних потреб на строк до 28.10.2018 таз фіксованою процентною ставкою 1,33 % вдень.
Цей кредит був перерахований відповідачу у безготівковій формі на вказану ним банківську картку.
Проте, відповідач вчасно не повернув кредит разом із нарахованими відсотками в результаті чого виникла заборгованість, яка складає 13 062,00 грн.
Вказує, що підписання даного договору з відповідачем відбувалося в електронному вигляді та при реєстрації відповідача 18.07.2018 року йому було згенеровано особистий цифровий підпис.
Цим підписом відповідач надав пряму та безумовну згоду із умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН».
У зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед кредитором, ТОВ «СС ЛОУН» уклав договір Факторингу від 27.02.2019 за №40071779-9 з ТОВ «ФІНФОРС».
Відповідно до Договору факторингу ТОВ «СС ЛОУН» відступило позивачу заборгованість та право вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафу, пені та інших платежі.
На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.
02.05.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.09.2019 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2019 розгляд справи було призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки у судове засідання суду не повідомив.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки у судове засідання суду не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
30.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та відповідачем у справі було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №382342-А.
Згідно з зазначеним договором відповідач взяв споживчий кредит у розмірі 7 000.00 грн. для власних потреб на строк до 28.10.2018 року та з фіксованою процентною ставкою 1,33% в день.
Згодом, до зазначеного договору були укладені додаткові угоди, так додатковою угодою №1 від 28.10.2018 року термін повернення кредиту було продовжено до 26.11.2018 року.
Підписання даного договору відповідачем було прямою та безумовною згодою з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН».
Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом.
При реєстрації на сайті ТОВ «СС ЛОУН» 30.09.2018 року було згенеровано особисто для відповідача цифровий підпис. Надалі сторони підписували всі документи в тому числі і договір виключно цифровим підписом. Тому, саме підписання документів цифровим підписом і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту.
27.02.2019 року ТОВ «СС ЛОУН» уклало договір факторингу №40071779-9 з ТОВ «ФІНФОРС».
Предметом даного договору є передача грошових коштів в розпорядження ТОВ «СС ЛОУН» відступити факторові право грошової вимог, основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойку, штрафи, пені та інші платежі.
Згідно з договором та реєстрами до даного договору, які оформлені у вигляді додатків до договору за №2-6 грошове зобов`язання відповідача в тому числі передано позивачу. Таким чином відповідно до ЦК України позивач викупив у ТОВ «СС ЛОУН» всі грошові вимоги вказані у додатках №2-6 до договору та набув право стягувати їх з боржників.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або закон» зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможлив виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Враховуючи, що відповідачем умови договору не були виконані, взяті на себе за договором зобов`язання ним не виконуються, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість в сумі 15 084,97 грн.
Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921.00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526.527,530,625, 629, 1048,1049, 1054 ЦК України, 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274280-282 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27.05.2024.
Суддя: О.М.Букіна