ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/7578/23 Головуючий в суді І інстанції Гонтар Д.О.
Провадження № 22-ц/819/342/24 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Кутурланової О.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Орловської Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Гонтаря Д.О. від 17 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в період з 22 липня 2017 року по 17 листопада 2020 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , разом з яким вони є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що на теперішній час син проживає з нею та знаходиться на її утриманні і в середньому витрати на харчування дитини на місяць складають приблизно 10500,00 грн. (з розрахунку 350 грн в день), за оренду житла у м.Одеса нею сплачується 16 000,00 грн. в місяць, за приватний дитячий садок сплачується 7 000,00 грн. щомісячно, а з вересня 2023 року за навчання у приватній школі буде сплачуватися 15500,00 грн. щомісячно, та з урахуванням того, що відповідач є мореплавцем, середній заробіток якого складає 9 500 євро на місяць і, як на батька дитини, на нього покладено обов`язок по його утриманню, просила суд: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від отриманих доходів, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини, починаючи з 03.10.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Письмового відзиву на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов`язку відповідача утримувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття, внаслідок чого дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено і це не заперечується сторонами по справі, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 22 липня 2017 року по 17 листопада 2020 року (а.с.5).

Позивач та відповідач є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає разом з позивачкою, що не заперечується відповідачем.

У своїй позовній заяві позивач зазначала, що ОСОБА_1 є мореплавцем, має сталі прибутки і його щомісячний заробіток складає 9 500 євро, у зв`язку з чим вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідач не заперечує, що він працевлаштований, працює мореплавцем та отримує постійний дохід. Разом з тим вважає, що оскільки він і так утримує свого сина, регулярно перераховуючи грошові кошти позивачу або передаючи їх готівкою, крім того купує дитині одяг, іграшки та забезпечуючи його відпочинок та оздоровлення, у тому числі за кордоном, то відсутні підстави для стягнення з нього аліментів в судовому порядку.

Позивач, на підтвердження своїх витрат на утримання дитини, надала суду наступні докази:

- копію договору оренди житлового приміщення у м.Одеса від 29.09.2023 року, орендна плата за яким складає 11 500,00 грн. щомісячно (а.с.16);

- рахунок за комунальні послуги за серпень 2023 року на суму 4 728,65 грн. (а.с.18);

- копію квитанції про переказ коштів на утримання дитини у дошкільному навчальному закладі від 27.09.2023 року на суму 13 000,00 грн. (а.с.17).

Крім того, позивач зазначила, що вона здійснює наступні витрати на утримання сина: - на харчування дитини приблизно 350,00 грн. в день;

- відвідування приватного дитячого садка 7 000,00 грн. щомісяця;

- відвідування басейну 2 000,00 грн. щомісяця.

- з вересня 2023 року плануються витрати за навчання у приватній школі вартістю 15500,00 грн. щомісячно.

Позивач не заперечувала фактів, наведених відповідачем щодо його значної участі в утриманні дитини, разом з тим бажала, щоб саме судовим рішенням було визначено щомісячний розмір аліментів.

Вирішуючи спір, суд дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому участь іншого з подружжя в утриманні дитини не перешкоджає тому з подружжя, з ким проживає дитина, просити суд визначити розмір аліментів, необхідний та достатній для задоволення основних потреб дитини, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для ініціювання судового провадження у справі про стягнення аліментів не грунтуються на положеннях законодавства та усталеній судовій практиці у спірних правовідносинах.

Посилання апелянта на те, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, а отже між сторонами не існує спору, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що сторони добровільно домовились щодо порядку сплати та розміру аліментів, натомість звернення позивача до суду з вимогою про стягнення аліментів свідчить про фактичну незгоду позивача з визначеним відповідачем розміром аліментів на утримання дитини, які відповідач сплачує добровільно.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів з огляду на наступне.

Так, підставами позову про стягнення аліментів у розмірі частки від усіх видів доходу відповідача позивач зазначала роботу відповідача у якості мореплавця, сталий заробіток у розмірі 9500 євро щомісяця і її щомісячні витрати на утримання дитини у розмірі приблизно 40 000,00 грн.

При цьому, з огляду на заявлений заробіток відповідача, розмір якого ним не спростовано, позивач у якості аліментів претендує на 1/4 частку заробітку відповідача, що складатиме 2375 євро на місяць, що в еквівалентні складатиме біля 100 000 грн, що в 2,5 рази перевищуватиме потреби дитини в забезпеченні та утриманні.

Приймаючи до уваги, що розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини визначається судом саме з огляду на потреби дитини, підтверджені позивачем належними та достовірними доказами, та з врахуванням рівного обов`язку того, з ким проживає дитина приймати участь в її утриманні, тому, незважаючи на те, яким би високим не був рівень доходу іншої сторони, розмір аліментів на утримання дитини не має бути надмірним, а має бути адекватним саме потребам дитини.

На підставі наведеного, враховуючи, що саме позивач обирає спосіб стягнення аліментів і суд позбавлений можливості самостійно його змінювати (наприклад, визначаючи його не у частці від заробітку (доходу) відповідача, а у твердій грошовій сумі), приймаючи до уваги встановлені у цій справі суттєві обставини щодо рівня потреб дитини та розміру заробітку відповідача, зважаючи на те, що відповідач є мореплавцем і за специфікою роботи період його працевлаштування за контрактом чередується з періодом відпочинку і тоді розмір його заробітку визначається з огляду на середньомісячну заробітну плату у відповідному регіоні, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є явно завищеним та неспівмірним з потребами дитини в утриманні, а тому підлягає зменшенню до 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, при якому буде дотримано баланс інтересів сторін, враховані потреби дитини в утриманні та інші вищеперелічені суттєві обставини у цій справі.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що визначений апеляційним судом розмір щомісячних аліментів відповідатиме матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини.

Водночас, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Посилання апелянта у доводах апеляційної скарги на судову практику, викладену у постановах Верховного Суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони стосуються інших обставин.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позов про стягнення аліментів у спосіб, який позивачем заявлено не було, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Так, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від отриманих доходів, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивачем заявлено у своїй заяві від 21.12.2023 року (а.с.30-31).

При цьому суд першої інстанції, беручи до уваги заявлені позовні вимоги, з`ясувавши обставини справи, керуючись принципом «суд знає закон» щодо самостійної кваліфікації правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості стягнення аліментів на користь малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини.

З врахуванням обставин данної справи, колегія суддів вважає, що внесення аліментів на особовий рахунок дитини, доступ до якого та право керування яким має позивач, на утриманні якої дитина перебуває, не зашкодить інтересам а ні дитини, а ні стягувача аліментів.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст.376 ЦПК України частково задовольняючи апеляційну скаргу, змінює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, зменшивши визначений до стягнення розмір аліментів на дитину з частки від отриманих доходів, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку.

Керуючись ст. ст.367, п. 2 ч. 1 ст.374,ст.376,382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , 20.12.2017 року, зменшивши визначений до стягнення розмір аліментів на дитину з всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, до 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

Н.В.Орловська