Справа № 202/5405/23
Провадження № 2/202/141/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та франшизи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2022 року сталася ДТП за участю автомобіля Позивача, який отримав пошкодження. Винуватцем ДТП був визнаний ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант". Позивач звернувся до Страхової компанії з вимогою про відшкодування шкоди та надав усі необхідні документи, передбачені законодавством.

Незважаючи на подання всіх необхідних документів та висновок експерта про суму шкоди у розмірі 79 887,34 грн., Страховик не виплатив відшкодування вчасно. Крім того, підлягає стягненню франшиза в розмірі 2600 грн., яку має сплатити ОСОБА_2 .

Позивач просить суд стягнути з ТДВ СК "Альфа-Гарант" страхове відшкодування, витрати на експертизу та судовий збір, а з ОСОБА_2 суму франшизи, судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Представник відповідача до суду надіслав відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що подані документи не були засвідчені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства. Також, вказує, що право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна. Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої йому шкоди. Отже, враховуючи що відповідач виконав свій обов`язок, передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків, зроблених на замовлення позивача. Крім того, звертає увагу на те, що позивачем до позовної заяви додано акт №45 від 27.12.2022 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який не було раніше надано Страховику, тобто ремонт пошкодженого автомобіля фактично проведений станом на 27.12.2022 року, зважаючи на що підрахунок розміру страхового відшкодування має бути здійснений шляхом аналізу висновків суб`єктів оціночної діяльності зокрема, експертів, аварійних комісарів. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу вказав, що витрати в розмірі 7000,00 грн., враховуючи ціну позову та малозначність справи, є не співрозмірними та завищеними.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.04.2023 року справу вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

20.10.2022 року у м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 121 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Geely Emgrand 7", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля "Skoda Octavia", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "ЗАЗ Daewoo Lanos", д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА ГАРАНТ" згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207553109, який діяв на дату ДТП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується копією постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року, справа № 202/8995/22.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача "Geely Emgrand 7", д.р.н. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

26.10.2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 , направив на електронну пошту ТДВ СК "Альфа-Гарант" оригінал заяви на виплату страхового відшкодування із підписом та печаткою адвоката Демарчука М.В., оригінал повідомлення про ДТП із підписом та печаткою адвоката Демарчука М.В., завірену належним чином копію схеми ДТП та завірені належним чином копії інших документів, а саме: паспорту, РНОКПП, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, пенсійного посвідчення, полісу ОСОБА_1 , довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Демарчука М.В.

14.12.2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 , направив на електронну пошту ТДВ СК "Альфа-Гарант" завірені електронно-цифровим підписом копії рахунку з СТО № 059 від 06.12.2022 р. ФОП ОСОБА_4 , виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_4 , витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_4 , постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 .

Заява на виплату страхового відшкодування ТДВ СК "Альфа-Гарант" отримана 26.10.2022 року, остаточний день виплати страхового відшкодування був 26.01.2023 року.

02.02.2023 року адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 , звернувся до Національного банку України та суду з заявою про бездіяльність страхової компанії.

З копії листа НБУ на адресу представника Позивача вбачається, що страховик не надав всіх документів, передбачених ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Як зазначає позивач та його представник ніяких листів від ТДВ СК "Альфа-Гарант" стосовно надання додаткових документів вони від Страховика не отримували.

Згідно копії висновку експерта ОСОБА_5 № 2011/22 від 14.11.2022 року, який був особисто присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля "Geely Emgrand 7", д.р.н. НОМЕР_1 складає 77287,34 грн., а розмір витрат на проведення експертизи складає 2120,00 грн., загальна сума 79 407,34 грн.,

Згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207553039 франшиза складає 2600,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення страхового відшкодування суд зазначає наступне.

Законодавством України визначено порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди. Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Згідно ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб`єктам оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що саме він, як власник вказаного автомобіля зазнав матеріальних витрат, спричинених вказаним ДТП.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова компанія виплачує у межах страхової суми, зазначених у страховому полісі, страхове відшкодування у встановленому цим Законом порядку оцінки шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

В даному випадку - відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" на суму 130 000,00 грн., що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207535039, дійсним на момент ДТП.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик зобов`язаний не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування здійснити страхову виплату або надіслати заявнику обґрунтовані відмови у прийнятті рішення про здійснення страхового відшкодування (повної або часткової виплати) та виплатити його.

Позивач подав заяву на виплату страхового відшкодування 26 жовтня 2022 року, однак страхова компанія не виконала своїх зобов`язань у строк, встановлений законом, що підтверджується бездіяльністю відповідача та відсутністю обґрунтованої відмови або додаткових запитів від страховика.

Суд також звертає увагу на те, що всі документи, передбачені ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування", були надані Позивачем, а відшкодування матеріальних збитків не відбулося.

Відповідно до наданого висновку експерта ОСОБА_5 від 14 листопада 2022 року, вартість матеріальних збитків складає 77287,34 грн., а розмір витрат на проведення експертизи складає 2120,00 грн., а тому вони підлягають стягненню на користь позивача.

Щодо вимоги про стягнення франшизи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами)||| обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, вдо не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України Про страхування, визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.12.1, ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тому, відповідач ОСОБА_6 , відповідно до положень п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов`язаний компенсувати суму франшизи у розмірі 2600,00 грн., оскільки його визнано винуватим у скоєнні ДТП.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Тому, франшиза у розмірі 2600,00 грн піддягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Окрім того, суд враховує положення ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, яке передбачає відшкодування витрат на правничу допомогу.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Демарчуком М.В., є обґрунтованими та підтвердженими документально, що визначено договором про правничу допомогу та актом приймання-передачі послуг. Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 7000 грн., що є розумною сумою з огляду на обсяг наданих послуг та складність справи.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення страхового відшкодування з ТДВ СК "Альфа-Гарант" та стягнення франшизи з ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. ,судового збору в розмірі 1073,60 грн., послуг за проведення оцінки транспортного засобу 2120 гривень, а всього 10193,60 гривень, які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст.76-82, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та франшизи - задовольнити.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ", , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , суму страхового відшкодування в розмірі 74687,34 грн. (сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят сім гривень,34 копійки)

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП невідомо, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , франшизу в розмірі 2600,00 грн. (дві тисячі шістсот гривень).

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ", та з ОСОБА_2 , РНОКПП невідомо, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати які становлять в загальній сумі 10193,60 (десять тисяч сто дев`яносто три гривні , 60 копійок ) в рівних частках з кожного по 5096,80 гривень ( п`ять тисяч дев`яносто шість грн.,80 коп) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 23.10.2024 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя С. І. Доценко