Справа № 462/5466/23 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3499/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки відчуженого майна, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути грошову компенсацію вартості частки відчуженого майна, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними придбано автомобіль марки Ford Fusion. Після подання позовної заяви про розірвання шлюбу, відповідачем без згоди позивача було продано вказаний автомобіль. Станом на день відчуження транспортного засобу, його ринкова вартість становила 426 985 грн, а відтак, позивачу належить 1/2 від цієї вартості, а саме - 213 492 грн., 50 коп. Враховуючи вищевикладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 1/2 вартості транспортного засобу, що перебував у спільній сумісній власності подружжя в розмірі 213 492 /двісті тринадцять тисяч чотириста дев?яносто дві/ гривні 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 134 /дві тисячі сто тридцять чотири/ гривні 93 копійки та за подання заяви про забезпечення позову, яка була задоволена в розмірі 536 /п?ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійк.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 3 000 /три тисячі/ гривень.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачем не надано суду доказів того, що автомобіль придбаний у шлюбі за спільні кошти подружжя. Вказав, що в разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того, ким воно придбане. Крім того, жодної заяви-вимоги про відшкодування частки вартості автомобіля від позивача, ним отримано не було.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 квітня 2023 року розірвано шлюб між сторонами, що був зареєстрований 06 травня 2006 року, актовий запис №795.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була направлена заява-вимога від ОСОБА_2 про відшкодування 1/2 частки вартості автомобіля, що підтверджується накладною №901.

Згідно висновку експерта від 21 червня 2023 року №33/23, середня ринкова ціна зареєстрованих в Україні автомобілів аналогічних Ford Fusion 2013 року, станом на 31 березня 2023 року становить 426 985 грн.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Згідно із ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно розяснень, викладених у пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Cудом установлено, що транспортний засіб Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 було придбано сторонами у зареєстрованому шлюбі.

Згідно договору купівлі-продажу №4641/3737885 від 31 березня 2023 року вбачається, що зазначений автомобіль був відчужений відповідачем.

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 08 червня 2023 року, встановлено, що договір купівлі-продажу №4641/3737885 від 31 березня 2023 року став підставою для перереєстрації транспортного засобу Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 , який раніше був зареєстрований на ОСОБА_1 .

Встановлено, що відповідач, здійснюючи продаж автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, не отримав письмової згоди позивача на таке відчуження, та не надав жодних належних письмових доказів на підтвердження наявності згоди другого з подружжя на відчуження транспортного засобу і схвалення позивачем такого правочину.

Крім того доказів того, що зазначений автомобіль був придбаний відповідачем за його особисті кошти матеріали справи не містять.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: