Постанова

Іменем України

10 грудня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16406/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК»

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Мазура Ю. Ю.

від 21 червня 2024 року

у справі №128/4537/23 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК»

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнених за виконавчим написом коштів,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК», Банк), в якому посилаючись на те, що нотаріус за нотаріально не посвідченим договором вчинила виконавчий напис, за яким у рамках виконавчого провадження з його заробітної плати приватним виконавцем стягнуто грошові кошти, просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Созоновою О. М. №200006, виданий 25.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №491049745 від 20.04.2021 в розмірі 23 492,64 грн таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь 9 398,89 грн, які безпідставно стягнуті за виконавчим написом нотаріуса.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 21.06.2024 позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду щодо викладених у мотивувальній частині висновків про наявність правових підстав для стягнення з банку коштів за виконавчим написом, як безпідставно набутих, АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на незгоду з висновками, викладеними у мотивувальній частині рішення суду, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягненні з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 9 389,89 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Вважав, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що банк отримав будь-які кошти в ході виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса. Крім того, посилався на те, що навіть у разі отримання таких коштів Банком, вони не підлягають поверненню як безпідставно набуті кошти, оскільки у позивача існує перед Банком кредитна заборгованість.

За вказаних обставин, просив змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21червня 2024 року шляхом виключення з мотивувальної частини висновки суду про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача коштів, отриманих ним як стягнення за виконавчим написом нотаріуса доведена та підлягає задоволенню та викласти резолютивну частину в редакції, що позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 9 398,89 грн - відмовити.

Скаржник - АТ «СЕНС БАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив (а. с. 210-211). З клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Позивач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а. с. 213-214).

Треті особи: приватний нотаріус Сазонова О. М. та приватний виконавець Тимощук В. В., належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи вимоги про визнання виконавчого напису №20006 від 15.11.2021 таким, що не підлягає виконанню, місцевий суд виходив з того, що він вчинений за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений.

Такий висновок суду є вірним та відповідає нормам матеріального права, а саме ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, за якими виконавчі написи на договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, вчиняються лише тоді, коли такі договори посвідчені нотаріально.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №278/2416/21.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції також дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з АТ «СЕНС БАНК» грошових коштів у розмірі 9 398,89 грн, утриманих із заробітної плати ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП68581678, в межах виконання виконавчого напису №20006.

Такий висновок місцевого суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6489/20 згідно якого, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Тому доводи апеляційної скарги про виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновків суду про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача коштів, отриманих ним як стягнення за виконавчим написом нотаріуса, не підлягає задоволенню є не обґрунтованими.

Посилання скаржника на те, що висновки суду про наявність підстав для стягнення коштів у розмірі 9 398,89 грн є помилковими, адже ґрунтуються на недоведеному факті отримання таких коштів Банком, як стягувачем у виконані виконавчого напису, спростовуються наявною у матеріалах справи довідкою від 26.10.202 №25, з якої вбачається, що із грошового забезпечення ОСОБА_1 за ВП № 68581678 утримано за період з 01 вересня по 31 жовтня 2023 року 9 398,89 грн, які згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 02.08.2023 у ВП№68581678 перераховувалися роботодавцем боржника на реквізити приватного виконавця, який у відповідності до ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» зобов`язаний перерахувати такі кошти стягувачу юридичній особі.

Крім того, апеляційна скарга містить суперечливі доводи позиці АТ «СЕНС БАНК» у справі, адже з одного боку Банк посилався на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання Банком коштів за виконанням виконавчого напису, а з іншого боку вказував не те, що кошти у розмірі 9 398,89 грн не підлягають стягненню з Банку, як безпідставно набуте, незалежно від їх отримання Банком, адже у позивача наявна кредитна заборгованість перед банком.

Колегія суддів погоджується з тим, що не зважаючи на викладені судом у мотивувальній частині висновку про наявність правових підстав для стягнення з Банку на підставі ст. 1212ЦК України коштів, в резолютивній частині судового рішення не зазначено про стягнення з відповідача коштів у розмірі 9 398,89 грн. Однак така технічна описка суду не є підставою для зміни резолютивної частини та зазначення про часткове задоволення позову. Більше того, сам факт не зазначення у резолютивній частині рішення суду першої інстанції про стягнення 9 398,89 грн з відповідача не порушує права АТ «СЕНС БАНК», а позивачем не оскаржувалося рішення в цій частині.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не доводять наявність правових підстав для зміни рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2024.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська