Провадження № 2/756/1003/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, зменшивши позовні вимоги, просило стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 57 520,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 17.11.2021між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 5079725, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 строком на 30 днів, з можливістю пролонгації дії договору.

17.12.2021 відповідно до п. 4.3 Договору про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021 дію договору було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , про що було повідомлено відповідача шляхом направлення повідомлення на його електронну адресу останнього.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021 становить 57 520,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 20 000,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками 37 520,00 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не погасив, позивач змушений звернутись з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

08.04.2024 представником відповідача подано відзив, у якому останній заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» та створення особистого кабінету, генерації та направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, надсилання оферти відповідачу, а також докази акцепту такої пропозиції, а отже доказів укладення договору. Крім того, представником ТОВ ФК «Фінтраст Україна» не надано доказів перерахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача, оскільки з наданої довідки ТОВ «ФК КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» не вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , у той же час довідка ТОВ «ФК КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 2635 від 04.05.2023 не є розрахунковим документом, який може підтвердити факт перерахування грошових коштів. Зазначив, що визначений договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам, а тому умови договору з таким розміром відсотків не відповідає принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями.

Просив, відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з їх недоведеністю.

25.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, у якій останній зазначив, що 17.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5079725 про надання споживчого кредиту. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A383720», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що ОСОБА_1 ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір.

При цьому, процедура укладання кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передбачає такий алгоритм дій особи, яка бажає отримати кредит, відповідно до якого потенційний клієнт заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, до укладання договору клієнт має можливість ознайомитись з усіма істотними умовами договору, тобто до підписання Договору про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021 відповідач був ознайомлений з його умовами та погодився з ними. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Сума заборгованості була розрахована первісним кредитором, відповідно до умов договору. При цьому, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частинами 12, 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

17.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5079725 про надання споживчого кредиту на суму 20 000,00 грн., строком на 30 днів.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти (процентна ставка становить 1,90% в день) за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором.

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору, (п. 1.4. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Підписавши 17.11.2021 договір про надання споживчого кредиту, відповідач взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. Договору).

Відповідно до листа ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 2635 від 04.05.2023 грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. були перераховані ТОВ «Авентус Україна» на платіжну картку № НОМЕР_1 .

За інформацією АТ КБ «Приватбанк», наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів (лист за вих. № 20.1.0.0.0/7-240625/17894 від 28.06.2024), банківська картка № НОМЕР_2 відкрита АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) та на вказану картку 17.11.2021 було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 20 000,00 грн.

Вказане підтверджується також наданою АТ КБ «Приватбанк» випискою за договором № б/н за період 17.11.2021-17.11.2021 по рахунку ОСОБА_1 .

Відповідачем під час судового розгляду не спростовано належними та допустимими доказами те, що грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. надійшли на його картковий рахунок не від ТОВ «Авентус Україна» у зв`язку з укладеним кредитним договором, а від іншої особи.

Отже, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я останнього.

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року, що розміщених на їх веб-сайті.

Договір про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021 укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано 17.11.2021 о 07:28:07 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А383720.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» та створення особистого кабінету, генерації та направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, надсилання оферти відповідачу, а також докази акцепту такої пропозиції, а отже доказів укладення договору, оскільки процедура укладання кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передбачає такий алгоритм дій особи, яка бажає отримати кредит, відповідно до якого потенційний клієнт заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, зазначає свій номер телефону, на який приходить код, який необхідно ввести у відповідне поле для того, щоб перейти до наступного кроку реєстрації та створення електронного кабінету. Також потенційному клієнту необхідно ввести свої анкетні дані, зокрема: П.І.Б., дату народження, після чого серію та номер паспорту, а також РНОКПП, при цьому здійснюється перевірка відповідності РНОКПП та дати народження клієнта. Після проходження успішної реєстрації в електронному кабінеті клієнту надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо.

Як вбачається з тексту Договору про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021, він містить анкетні дані відповідача такі, як: прізвище, ім`я та по батькові, РНОКПП, адреса проживання, номера телефонів. При цьому, номер мобільного телефону НОМЕР_4 також зазначено відповідачем і при оформленні заяви на отримання електронних повісток.

Таким чином, до укладання договору клієнт має можливість ознайомитись з усіма істотними умовами договору, тобто до підписання Договору про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021 відповідач був ознайомлений з його умовами та погодилась з ними.

Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому за третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 18.04.2023, що є Додатком №1 до Договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості якого за кредитним договором № 5079725 складає 57 520,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 20 000,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками - 37 520,00 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021.

Після придбання права вимоги до відповідача позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.

Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021.

У даній справі Договір факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18).

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 10.07.2023 було укладено Договір про надання правової допомоги №10/07-2023 з адвокатом Столітнім М.М.

Крім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано Рахунок на оплату по замовленню № 1301/27/10 від 27.10.2023, з якого вбачається, що позивачу було надано послуг на суму 10 000,00 грн., а також платіжну інструкцію № 1346 від 31.10.2023, згідно з якою ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату гонорару адвокату ОСОБА_2 в сумі 10 000,00 грн. за надану ним правову допомогу.

Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, майновий стан сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, у зв`язку з чим вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 5079725 від 17.11.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 57 520 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тиха