У Х В А Л А

27 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року у справі №754/11893/21, провадження 4-с/754/41/24 скаргу повернуто скаржнику без розгляду. Повний текст ухвали складено 01.04.2024 року. Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 15.05.2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу скасувати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені рішення або ухвало, що оскаржується.

У своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року та 01 квітня 2024 року. При цьому, матеріали справи №754/11893/21, провадження 4-с/754/41/24 містять лише ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року. З копії ухвали від 25 березня 2024 року, яка була додана до апеляційної скарги, вбачається, що її було постановлено в провадженні №4-с/754/39/24.

Таким чином в даному випадку предметом розгляду апеляційного суду є апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року. Апеляційний суд зазначає, що якщо ОСОБА_1 в подальшому буде мати намір оскаржити ухвалу у суду першої інстанції від 25 березня 2024 року, він має змогу зробити це шляхом звернення до суду із окремою апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апелянтом порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропущення. В обґрунтування поважності причин пропуску строку з посиланням на відповідні докази зазначив, що про наявність оскаржуваної ухвали він дізнався лише 15.05.2024 року. Таким чином він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

У відповідності до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення встановлених законом строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала була постановлена 01 квітня 2024 року, проте апеляційна скарга подана 15.05.2024 року, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження. При цьому, доводи апелянта проте, що про наявність оскаржуваної ухвали він дізнався лише 15.05.2024 року спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції копію повного тексту оскаржуваної ухвали було направлено на електронну адресу скаржника 01.04.2024 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа (а.с. 20). Таким чином апелянт отримав повний текст копії оскаржуваної ухвали раніше, ніж дата, яку він зазначив в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином апеляційний суд позбавлений можливості визнати причини пропуску строку поважними та поновити його.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Зважаючи на викладене, клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для зазначення підстав для поновлення такого строку починаючи з 08.07.2021 року.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви/скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків. Якщо у визначений судом строк недоліки заяви/скарги будуть виправлені, заява/скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник/апелянт не усуне недоліки заяви/скарги у строк, встановлений судом, заява/скарга вважається неподаною і повертається такій особі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку, якщо протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду не буде подано заяву із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження або вказані в ній підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.О. Журба