Справа № 462/6566/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 жовтня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерувала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Він Фінанс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 760475 від 02 квітня 2019 року в розмірі 38151,26 грн., з яких: з яких: 7000 грн. сума тіла кредиту; 3780 грн. заборгованість за процентами, 10762 грн. заборгованість за простроченими процентами, 3500 грн. інші штрафи, 2256,78 грн. нараховані 3% річних, 10852,48 грн. інфляційні витрати, а також, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2019 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 760475, який був підписаний електронним підписом позичальника, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою, стандартна процентна ставка 1,80% в день, знижена процентна ставка 0,90% в день. 12 квітня 2018 року року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладений договір факторингу №1, відповідно до якого останній став новим кредитором та отримав право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання фінансового кредиту №760475 від 02 квітня 2019 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

05 вересня 2024 року ухвалою суду справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2019 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 760475, який був підписаний електронним підписом позичальника, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн. строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою, стандартна процентна ставка 1,80% в день, знижена процентна ставка 0,90% в день (підпункти 1.3.1-1.3.2 пункту 1 кредитного договору) /а.с.9-10/.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 127 % від суми позики або 8890 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 27 % від суми позики або 1890 грн.

Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.

Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього Договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 кредитного договору, клієнт має право у випадку неможливості виконати зобов`язання у встановлений термін у повному обсязі, ініціювати продовження (пролонгацію) строку, на який надається позика у порядку, визначеному Договором.

У відповідності до пунктів 3.1, 3.2, 3.4 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно із графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2 цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у графіку платежів. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою.

Згідно з пунктом 3.6 кредитного договору у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: протягом пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів не здійснюється; з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення.

Згідно з пунктами 4.4, 4.5 кредитного договору, у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 84,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим Договором і становить 3500 грн.

З додатку № 1 до кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язалася до 02 травня 2019 року повернути ТзОВ «Авентус Україна» 8890 грн. кредиту, з яких: 7000 грн. основна сума кредиту, 1890 грн. проценти за користування кредитом протягом 30 днів /а.с.10, зворот/.

12 квітня 2018 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» шляхом продажу належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (у пункті 1697 реєстру зазначена відповідач ОСОБА_1 ) /а.с.11-13,14-15/.

Згідно з пунктом 2.1. Договору факторингу №1, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 4.1. Договору факторингу №1, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 24, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 760475 в сумі 10782,00 гривень /а.с.14-15/.

25 липня 2024 року загальними зборами учасників ТзОВ«Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», було прийнято рішення про зміну найменування Товариства та затверджено повне найменування ТзОВ «Він Фінанс».

Як убачається з розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 760475, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, проценти за користуванням кредиту не сплачує. В зв`язку із чим заборгованість відповідача складає 25042 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 7000 грн., заборгованість за процентами 3780 грн., заборгованість за простроченими процентами - 10762 грн., інші штрафи -3500 грн. /а.с.16-19/.

Проте, відповідач ОСОБА_1 , свого зобов`язання за кредитним договором не виконала, заборгованість не сплатила.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Він Фінанс» за Договором про надання фінансового кредиту № 760475 від 02 квітня 2019 року у розмірі 25042,00 грн.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно з ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, Договір про надання фінансового кредиту № 760475, укладений в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису ОСОБА_1 , за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на рахунок безготівковим шляхом.

Вказаний кредитний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 , що підтверджується даними довідки про ідентифікацію, де зазначені особисті дані відповідача, її фінансовий номер телефону, дата укладання договору, а також одноразовий ідентифікатор який був відправлений на фінансовий номер телефону відповідача із зазначенням дати банківського переказу /а.с.20/.

Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.

Як вбачається зі змісту позову та матеріалів справи позивач стверджує, що строк кредитного договору неодноразово продовжувався, а саме до 17 липня 2021 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №760475 від 02 квітня 2019 року, станом на дату відступлення прав вимоги, загальна сума заборгованості відповідача становить 25042 грн., з яких: 7 000 грн - за основною сумою боргу; 3780 грн - за відсотками; 10762 грн.- за простроченими відсотками, 3500 грн.- інші штрафи /а.с.22/.

Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність проведених позивачем розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). Зустрічного позову до позивача та ТзОВ «Авентус Україна» (наприклад про визнання кредитного договору або його окремих положень недійсними) відповідач також не подавала.

Також, відповідач не надала суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що кредитний договір не був продовжений кредитором відповідно до вимог пункту 1.7 кредитного договору.

За твердженням позивача, відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надану їй позику та не сплатила відсотки в строки, передбачені кредитним договором.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користуванням кредиту, при цьому, доказів сплати вказаної суми боргу ні позивачу, ні первісному кредитору вона суду не надала, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25042 грн., оскільки в добровільному порядку відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та суми інфляційних втрат, то суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача нараховані трьох процентів річних у розмірі 2256,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10852,48 грн. за період з 17 липня 2021 року по 17 липня 2024 року.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до положень ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Відтак, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача з 24 лютого 2022 року по 17 липня 2024 року.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Таким чином, за період з 17 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року три проценти річних складають 456,94 грн., з яких: з 17 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року 345,79 грн. (25042 x 3 % x 168 : 365 : 100), з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року 111,15 грн. (25042 x 3 % x 54 : 365 : 100).

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (99,80 /індекс інфляції у серпні 2021 року/ : 100) x (101,20 /індекс інфляції у вересні 2021 року/: 100) x (100,90 /індекс інфляції у жовтні 2021 року/ : 100) x (100,80 /індекс інфляції у листопаді 2021 року/: 100) x (100,60 /індекс інфляції у грудні 2021 року/: 100) x (101,30 /індекс інфляції у січні 2022 року/: 100) x (101,60/індекс інфляції у лютому 2022 року/ : 100)) = 1.06356463.

Таким чином, інфляційне збільшення за період з 01 серпня 2021 року по лютий 2022 року складає 1591,79 грн. (25 042,00 x 1.06356463 - 25 042,00 = 1591,79 грн.).

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, і тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1591,79 грн. інфляційних витрат та трьох процентів річних в сумі 456,94 грн. за період з 17 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2422,40 грн. та судових витрат, які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТОВ «ФК «Він Фінанс» сплачено 2422,40 грн. судового збору /а.с.23/.

Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 38151,26 коп. були задоволені частково на суму 27090,73 грн., що становить 71% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 1719,90 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 71% = 1719,90 грн.).

З матеріалів справи убачається, що 22 березня 2024 року між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір про надання правової допомоги №33, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з питань, що відносяться до судів загальної юрисдикції по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами /а.с. 26-28/.

Окрім цього, 22 березня 2024 року між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №33, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 /а.с. 20/.

Згідно з детальним описом наданих послуг Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надані юридичні послуги на суму 5000 грн. (3500 грн - складання позовної заяви, 1500 грн.- направлення позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд») /а.с. 30/.

З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу в сумі 3550 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (5000 грн. : 100% х 71% = 3550 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 1719,90 грн., а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3550 грн.

Керуючись статтями 81,89,141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором №760475 від 02 квітня 2019 року в розмірі 25042 грн., інфляційні втрати у розмірі 1591,79 грн. та три проценти річних у розмірі 456,94 грн. Всього стягнути 27090 (двадцять сім тисяч дев`яносто) гривень 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1719,90 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3550 грн.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (04112 м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.