24.10.2024 Справа №489/1660/24
Провадження №2/489/1092/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

встановив.

ОСОБА_2 , через свою представницю адвокатку Майорову О.М., звернулася до суду з позовом, яким просить:

Здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином:

- виділити у приватну власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м.;

- виділити у приватну власність ОСОБА_1 транспортний засіб марки BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 см3

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6129,42 грн., які складаються з: судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5523,82 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн.; витрати на проведення визначення вартості транспортного засобу у розмірі 2500,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.01.2016 по 05.09.2023. Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею. За час перебування у шлюбі, ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Титульним власником квартири є ОСОБА_2 , а титульним власником автомобіля є ОСОБА_1 . Крім того, в період шлюбу сторонами була придбана земельна ділянка, яка розташована в с. Нововолодимирівка Березнегуватського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки невідомий. Договір був посвідчений приватним нотаріусом м. Баштанки Миколаївської області на ім`я ОСОБА_1 . Позивачка, при оформленні договору купівлі продажу земельної ділянки, надавала письмову згоду на посвідчення договору. Проте, у неї відсутні будь-які документи на вказану земельну ділянку. Відповідач користується цією земельною ділянкою, свій дохід приховує та не виплачує аліменти на неповнолітню дитину. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем не можуть дійти згоди щодо поділу майна подружжя. Залишення автомобіля у спільній сумісній власності подружжя не є доцільним, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе, у зв`язку з тим, що вони припинили проживати разом та вести спільний побут. Їхні стосунки на даний час є конфліктними. Автомобіль є річчю неподільною, визнання за кожним із подружжя права власності на частку автомобіля не вирішує даний спір, у зв`язку з чим, вважає, що спірний автомобіль слід залишити за відповідачем, а спірну квартиру за нею. При цьому вартість майна є приблизно рівною.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить здійснити поділ спірного майна (квартири та автомобіля) в рівних частках між сторонами. Щодо придбання спірного майна відповідач не заперечує та не оспорює. Позивачем зазначена вартість квартири станом на 2018 рік, тобто початкова її вартість на час укладення договору купівлі продажу, без визначення її ринкової вартості на час розгляду справи. Водночас, як ринкова вартість автомобіля позивачем зазначена станом на 2024 рік. А тому, твердження позивача про те, що вартість майна є приблизно рівною, є невірним та надуманим. Крім того, позивач посилається на те, що рухоме та нерухоме майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є спільним сумісним майном подружжя, ці речі є неподільними, тому можуть підлягати поділу шляхом виділення у власність кожного окремого об`єкту рухомого та нерухомого майна. Спірна квартира не відноситься до неподільної речі, як зазначає позивачка, оскільки не може бути поділена між сторонами без втрати її цільового призначення та може бути поділена між сторонами відповідно до вимог ст. 70 СК України, за принципом рівності часток. Позивачка, обґрунтовуючи відступ від рівності часток при поділі майна, в тому числі, посилається й на те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини та не бере участі у її вихованні. Такі твердження позивачки є неправдивими, оскільки відповідачем регулярно сплачуються кошти на утримання їх спільної дитини. Заборгованості зі сплати аліментів на даний час відсутні.

Ухвалою суду від 13.03.2024, забезпечено позов, шляхом накладення арешту.

Ухвалою суду від 13.03.2024, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.03.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано докази.

У судовому засіданні відповідач підтримав відзив. Просив позов задовольнити частково, поділити майно набуте під час шлюбу в рівних частинах, проти виділу позивачці квартири, а йому автомобіля заперечував.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.01.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке долучено до матеріалів позовної заяви.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2023.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивачка зазначає, що за період шлюбних відносин вона з відповідачем придбали спірне майно, а саме квартиру та машину, яке підлягає поділу. З огляду на майже однакову вартість майна, вважає що в її власність слід виділити квартиру, а у власність відповідача автомобіль.

Норми права та мотиви їх застосування.

Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ч. 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.3 ст.71 СК України).

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 4,5 ст.71 СК України).

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5ст.71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (кожного з них) до суду з таким позовом (ст.11 Цивільного кодексу України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 20.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 2501.

Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 20.10.2018.

Транспортний засіб марки BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 см3 належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата реєстрації 12.11.2022.

Вказане підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 17.01.2024 за вих. № 31/30-31.2024.

Представниця позивачки зазначає, що вищевказане майно було придбано під час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти. Зазначене не спростовує й відповідач.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 см3 набуті під час шлюбу, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу.

Однак суд не погоджується з вимогами позову щодо варіанту поділу спільного майна подружжя, з огляду на наступне.

Представниця позивачки зазначає, що спірний автомобіль є річчю неподільною, визнання за кожним із подружжя права власності на частку автомобіля не вирішує даний спір, у зв`язку з чим, вважає, що спірний автомобіль слід залишити за відповідачем, а спірну квартиру за позивачкою. При цьому вартість майна є приблизно рівною.

Так дійсно як вбачається з Договору купівлі продажу квартири від 20.10.2018, продаж квартири АДРЕСА_1 , за домовленістю сторін вчинено за 563164,00 грн.

З консультаційного висновку оцінювача про вартість ТОВ «Реал Експерт» від 16.02.2024, ймовірна ринкова вартість колісного транспортного засобу BMW Х5, 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 куб.см. на дату аналізу, становить 541600,00 грн.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67 цс 20 (пункт 58); постанова Великої Палата Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, яка стосується саме поділу нерухомого майна подружжя (пункти 23-27, 36).

Зокрема, у пункті 36 наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено таке: "Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України)".

Згоди щодо поділу майна сторони не дійшли, відповідач заперечував проти поділу майна згідно вимог позивачки, вважав, що майно повинно бути розділено у рівних частках.

Не зважаючи на майже рівноцінну вартість майна, воно має різне цільове призначення та характеристики (рухоме та нерухоме майно). Неможливість фізично розділити автомобіль не може слугувати підставою для позбавлення відповідача частки у нерухомому майні (спільно набутій квартирі).

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575 св 19, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714 св 22.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом поділу спірного майна в рівних частках за кожним.

Щодо судових витрат.

Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову стягуються з відповідача а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6129,42грн (за подання позовної заяви у розмірі 5523,82 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн.) та судові витрати на проведення дослідження для визначення вартості транспортного засобу у розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по частки за кожним.

Визнати транспортний засіб BMW Х5, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 куб.см. об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб BMW Х5, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 4800 куб.см. по частки за кожним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 8629 грн. 42 коп., які складаються з: судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5523,82 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн.; витрат на проведення визначення вартості транспортного засобу у розмірі 2500,00 грн.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено «29» жовтня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева