Справа № 302/1340/24
Провадження № 2/302/392/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що Міжгірське будівельно-деревообробне підприємство (далі Міжгірське БДП) є забудовником багатоквартирних житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на території Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області.

За Договором укладеним 03 січня 1997 року між Міжгірським БДП та позивачем, Міжгірське БДП, як засновник кооперативу, що здійснює будівництво квартир, зобов`язався продати позивачу у власність 3-х кімнатну квартиру на третьому поверсі в першому будинку, з вбудованим гаражем та складським приміщенням, по АДРЕСА_2 . Позивач як замовник, зобов`язався провести оплату підприємству, що ним і було зроблено.

На початку 2003 року забудовник в особі Міжгірського БДП завершило будівництво трьох багатоквартирних житлових будинків, в тому числі і будинку під АДРЕСА_3 ). Позивачу на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу було передано у власність недобудовану 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 на третьому поверсі вказаного будинку з вбудованим гаражем та складським приміщенням. Так, позивач ОСОБА_1 став повноправним користувачем та власником зазначеної вище кооперативної квартири. Квартира була передана позивачу як недобудована, зокрема з чорновою штукатуркою та без підключення комунікацій (електроенергії, газ, водопостачання тощо).

За власні кошти позивачем ОСОБА_1 було підключено всі комунікації та укладено угоди пов`язані зі споживанням житлово-комунальних послуг, зокрема: з ВАТ «Закарпатгаз» щодо постачання газу; з ВАТ «Закарпаттяобленерго» щодо використання електроенергії; з КП «Міжгірське ВУЖКГ» щодо водопостачання та водовідведення. В квартирі проведено ремонтні роботи за рахунок позивача.

Однак, позивач ОСОБА_1 не може провести реєстрацію права власності житлової квартири на своє ім`я, у зв`язку з відсутністю рішення Міжгірської селищної ради про приватизацію квартири, так як така не належить до житлового фонду Міжгірської селищної ради відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартира вважалась майном кооперативу Міжгірського БДП. Ордер на кооперативну квартиру на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу про передачу спірної квартири у власність, позивач також отримати не може у зв`язку з припиненням діяльності кооперативу.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачем право власності на спірну квартиру.

Ухвалою суду від 16.09.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителя. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що згідно Договору № б/н від 03 січня 1997 року, укладеного між Міжгірським БДП та ОСОБА_1 , Міжгірське БДП, як засновник кооперативу, що здійснює будівництво квартир, зобов`язався продати позивачу у власність 3-х кімнатну квартиру на третьому поверсі в першому будинку, з вбудованим гаражем та складським приміщенням, по АДРЕСА_2 . Позивач, ОСОБА_1 , як замовник, зобов`язався провести оплату підприємству, яку було проведено позивачем в повному обсязі, одноразовим платежем 21 січня 2003 року (а.с. 6-8).

Позивачем ОСОБА_1 було підключено всі комунікації та укладено угоди пов`язані зі споживанням житлово-комунальних послуг, зокрема: з ВАТ «Закарпатгаз» щодо постачання газу; з ВАТ «Закарпаттяобленерго» щодо використання електроенергії; з КП «Міжгірське ВУЖКГ» щодо водопостачання та водовідведення. В квартирі проведено ремонтні роботи за рахунок позивача (а.с. 21-36).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 і Звіту про оцінку на цю квартиру, квартира розташована на третьому поверсі та складається 3-х кімнат житловою площею: 46,87 кв.м., у тому числі: 1 житлова кімната 14,44 кв.м.; 2 житлова кімната 13,86 кв.м.; 3 житлова кімната 18,57 кв.м; кухні площею 8,58 кв.м.; кладової 1,82 кв.м., санвузла (ванної кімнати) площею 2,32 кв.м.; вбиральні 1,09 кв.м.; коридору 12,79 кв.м. Для обслуговування квартири в цокольному приміщенні будинку виділено: гараж площею 17,75 кв.м., підвал площею 3,00 кв.м. Квартира обладнана балконом 4,24 кв.м., загальною площею квартири 77,71 кв.м., з яких житлова 46,87 кв.м., допоміжна 26,60 кв.м. В цокольному поверсі будинку розміщений гараж та підвал, всього загальною площею 20,75 кв.м. Будинок обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, кабельним телебаченням (а.с. 10-20).

Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач позбавлений можливості оформити право власності на квартиру через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену квартиру й відсутність правовстановлюючого документа на квартиру є обмеженням права власності.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що визнанням права власності на квартиру за позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 77,71 кв.м., житловою площею 46,87 кв.м., з гаражем площею 17,75 кв.м. та підвалом площею 3 кв.м., які розміщені в цокольному приміщенні вказаного багатоквартирного будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.