УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 522/9616/23

провадження № 61-13779ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі -

КП «Теплопостачання міста Одеси») про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії теплопостачальної організації КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо нарахування за спожиту теплову енергію, що постачається споживачу ОСОБА_1 у приміщення № 37 за адресою: АДРЕСА_1 , за період починаючи

з 01 січня 2022 року до 01 травня 2023 року, без урахування показань вузла обліку теплової енергії GrossWМZ-UА DN-15, заводський номер 19015175, згідно з договором від 01 грудня 2017 року № 4798.

Зобов`язано теплопостачальну організацію КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснити перерахунок нарахування за спожиту теплову енергію, що постачається споживачу ОСОБА_1 у приміщення № 37 за адресою:

АДРЕСА_1 , за період починаючи з 01 січня

2022 року до 01 травня 2023 року, з урахуванням показань вузла обліку теплової енергії GrossWМZ-UА DN-15, заводський номер 19015175, згідно з договором від 01 грудня 2017 року № 4798.

Зобов`язано теплопостачальну організацію КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування за спожиту теплову енергію, що постачається споживачу ОСОБА_1 у приміщення № 37 за адресою:

АДРЕСА_1 , за період починаючи з 01 січня

2022 року до 01 травня 2023 року, з урахуванням показань вузла обліку теплової енергії GrossWМZ-UА DN-15, заводський номер 19015175, згідно з договором від 01 грудня 2017 року № 4798.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 жовтня 2024 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулосядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є вимоги немайнового характеру про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа № 522/9616/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення у постанові Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є незначної складності.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Теплопостачання міста Одеси» подало касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська