Справа № 165/2638/24
Провадження № 2/165/542/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

04 червня 2024 року представник ТзОВ «Коллект центр» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник позивач обґрунтовує тим, що 22 липня 2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №4500031, який підписаний сторонами договір у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". 04 лютого 2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило, а ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4500031 від 22 липня 2021 року. ТзОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10 січня 2023 року відступило ТзОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, включно за вказаним кредитним договором. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, станом на 10 травня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 45189,65 грн., що складається з: 15000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 29925 грн. заборгованості за процентами, 24,65 грн. 3% річних, 240 грн. інфляційні втрати, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Коллект центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4500031 від 22 липня 2021 року в розмірі 45189,65 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою від 07 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача ТзОВ «Коллект центр» у судове засідання не з`явився, у п.5 прохальної частини позовної заяви представник ОСОБА_2 просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою поштового зв`язку про повернення поштового відправлення за не запитом (а.с.62).

Суд, за вказаних обставин, проводить заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, ст.281 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4500031 про надання споживчого кредиту (а.с.5-9).

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п. 1.3. кредитного договору), а строк кредитування становить 15 днів.

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.

У п.1.7 зазначено, що орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 44565% річних, за зниженою ставкою 11046,66% річних.

За пунктом 1.8. орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 19275 грн., за зниженою ставкою 18206,25 грн.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений одноразовим ідентифікатором С141772, який був надісланий на мобільний телефон відповідача.

04 лютого 2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило, а ТзОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4500031 від 22 липня 2021 року, що підтверджується копією долученого договору, актом прийому передачі реєстру боржників за договором та реєстром боржників до договору факторингу (а.с.24-29).

ТзОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило ТзОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, включно за вказаним кредитним договором, що підтверджується копією долученого договору, актом прийому передачі реєстру боржників за договором та реєстром боржників до договору факторингу (а.с.30-35).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.16-21), заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 10 травня 2024 року складає 45з 189,65 грн. та включає: 15000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 29925 грн. заборгованості за процентами, 24,65 грн. 3 % річних, 240 грн. інфляційні втрати.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Суд, при ухваленні рішення у справі, враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем, суд приймає його до уваги та вважає доведеним розмір заборгованості за процентами.

З огляду на те, що отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку та в повному обсязі ним не були повернуті, суд сятгує з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за договором №4500031 від 22 липня 2021 року у розмірі 45189,65 грн., що включає 15000 грн. тіла кредиту; 29925 грн. процентів; 24,65 грн. 3% річних та 240 грн. нарахованих інфляційних втрат.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 3028 грн., що підтверджується документально (а.с.4).

Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи складність справи (малозначна справа), ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 13000 грн., що підтверджений документально (а.с. 39-44, 57-58), слід зменшити до 6000 грн., які і стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278, ст.279, ст.280, ст.281, ст.354, ст.355 ЦПК України, ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4500031 від 22 липня 2021 року у розмірі 45189 (сорок п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) судові витрати по справі, а саме 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. судового збору та 6000 (шість тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 9028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк