н/п 2/490/1634/2024 Справа № 490/907/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 жовтня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди ,-
В лютому 2024 озивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
В обгрунтування позову вказує, що він є власником квартири , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована за цією ж адресою і має спільну з позивачем квартирою стіну,перекриття та дах, належить на праві власності відповідачу. 25 грудня 2023 року о 07.50 хв. в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 виникла пожежа, яка ліквідована підрозділом ДСНС України у Миколаївській області. Внаслідок пожежі пошкоджено перекриття та покрівлю позивача квартири.
Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 399 533 грн. та судові витрати на оплату послуг експерта в сумі 12 000 грн. а також судовий збір в сумі 3995,33 грн
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач надав до суду заяву , в якій зазначив , що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не надав.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 280-281 ЦПК України.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться.
Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено , що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_3 .
Як підтверджується матеріалами справи, 25 грудня 2023 року о 07.50 хв. в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 виникла пожежа, яка ліквідована підрозділом ДСНС України у Миколаївській області.
З акту про пожежу від 25 грудня 2023 року, складеного головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Миколаївського районного управління ГУ ДСНС України у Миколаївській області Заболотько А.В, вбачається , що 25 грудня 2023 року о 07.50 хв. в одноповерховому житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 виникла пожежа. Пожежу ліквідовано о 09:00 хв. цього ж дня.
26 грудня 2023 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Миколаївського районного управління ГУ ДСНС України у Миколаївській області Заболотько А.В. складено звіт про причину виникнення пожежі, яка сталась 25 грудня 2023 року у житловому будинку, , що розташована за адресою : АДРЕСА_1 .
Судом досліджено звіт про причину виникнення пожежі , з якого вбачається , що місцем виникнення пожежі є житлова кімната в місці прокладення електричного подовжувача (п.11). Внаслідок великого пожежного навантаження пожежа розповсюдилась по значній площі приміщення, в якому знаходилась громадянка ОСОБА_3 , та в подальшому перекинулась на покрівллю будинку (п.12). За наслідками пожежі пошкоджено покрівлю на житловому будинку, перекриття квартири АДРЕСА_2 . Ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання електромережі в квартирі АДРЕСА_2 .
Судом досліджено висновок судового експерта регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. від 06.02.2024 року за замовленням ОСОБА_1 , з якого вбачається , що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди в квартирі ОСОБА_1 внаслідок пожежі визначений в сумі 399533 грн.
Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.
Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Крім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322,323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572(з наступними змінами).
Наявні у справі докази свідчать про те, що саме внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка не забезпечила дотримання правил пожежної безпеки у належному їй домоволодінні та господарських спорудах , сталася пожежа, внаслідок якої завдано майнову шкоду позивачу, при цьому відповідач не довів відсутності своєї вини у спричиненні пожежі на території власного нерухомого майна, тому шкода підлягає відшкодуванню на підставі положень статі 1166 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку прозадоволення позовних вимог.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12,13,81, 141,259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 399 533 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату послуг експерта в сумі 12 000 грн. а також судовий збір в сумі 3995,33 грн
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО