Справа № 953/6237/24
Провадження № 2/643/4359/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Броницької М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Чайка І.В. звернулася у Київський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 800,00 грн та 2 422,40 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 18.12.2023-100003429, ха яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5 % за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000 грн. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 800,00 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 9 800,00 грн. Відповідач добровільно заборгованість не погашає, що порушує права та законні інтереси позивача. Тому з метою відновлення своїх прав та законних інтересів ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 800,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2024 цивільну справу № 953/6237/24 передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2024 справа № 953/6237/24 надійшла в провадження судді Броницької М.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що 18.12.2023 ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 Кредитний договір № 18.12.2023-100003429, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 42 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами (а.с. 16-20). За формою укладення кредитний договір являвся електронним кредитним договором, укладеним у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.2. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: власне пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Розміщеної на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодацем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (оферти), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Згідно п. 3.2. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) дата надання, сума кредиту, дата повернення, графік платежів та проценти за користування кредитом зазначалися в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (а.с. 19-20). Заявка містила наступні істотні умови кредитування: п. 1: дата надання/видачі кредиту 18.12.2023; п. 2: сума кредиту: 10 000,00 грн; п. 3: строк, на який надається кредит, 42 дні з дати його надання; п. 4: дата повернення (виплати) кредиту 28.01.2024; п. 5: первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; п. 7: процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду; п. 8: процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду.

Зі своєї сторони ТОВ «Споживчий центр» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000 грн на картку отримувача 516812*07 (маска картки). Вказана обставина підтверджується квитанцією № від 18.12.2023, сформованою АТ КБ «ПриватБанк» через платіжний еквайринговий сервіс банку LiqPay (а.с. 27).

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферту) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у низці постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Щодо правової природи укладеного Кредитного договору № 18.12.2023-100003429 від 18.12.2023, то він являється кредитним договором, відповідно до якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Нормою ст. 629 ЦК України вреламентовано, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно наданої суду довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором контрагента ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 18.12.2023-100003429 від 18.12.2023, сума боргу становить 19 800,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн основного боргу; 9 800,00 грн процентів, нарахованих за період з 18.12.2023 по 28.01.2024 (а.с. 12).

Відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо виконання взятих на себе за договором зобов`язань щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитними договорами.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом між сторонами існують правовідносини в сфері кредитування. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позивачу кредитні кошти. Відповідач зі своєї сторони взяті на себе зобов`язанні не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість на суму 19 800,00 грн, яка порушує права та законні інтереси позивача, за відновленням яких він звернувся в суд, відтак такі підлягають відновленню.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 19 800,00 грн. Позовні вимоги є обґрунтованими, кожна обставина знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а відтак з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 19 800,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 15, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 277, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.12.2023-100003429 від 18.12.2023 у розмірі 19 800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір за подання позову в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні40 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , індекс 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Броницька