Справа № 279/4880/24
Провадження № 2/279/1806/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/4880/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Коростенської міської ради про виділення в натурі у власність житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 1/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником 4/5 частин вказаного будинку є відповідач у справі. В цілому будинок розподілений на дві окремі ізольовані квартири. Ними, як співвласниками будинку фактично визначено порядок користування житлом, але наявність факту того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає їй в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки для цього необхідна постійна згода інших співвласників. Просить виділити їй в натурі у власність 1/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на приміщення: веранда І-І площею 7,5 кв.м., кладова І-ІІ площею 5,0 кв.м., кухня І-І площею 10,6 кв.м., кімната 1-2 площею 12,4 кв.м., навіс "а3", сарай "Б", сарай "В", сарай "Д", огорожа №3, №4, ІІ дворове покриття, ІІІ відмостка, припинивши їх право спільної сумісної власності.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано, про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами на підставі поданих доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування від 27.08.1996 року. Іншим співвласником 4/5 частин вказаного будинку є відповідач у справі.

Сторонами у справі фактично визначено порядок користування будинком, будинок в цілому розподілений на окремі ізольовані квартири з господарськими будівлями, але наявність факту того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності (розпорядитись належною частиною будинку, оформити субсидію тощо), окремо у власність не виділено квартири.

Тобто між співвласниками склався порядок користування приміщеннями будинку і господарськими спорудами, кожний з них за власні кошти проводить ремонти.

Відповідно до технічного паспорта на вказаний будинок, частка ОСОБА_1 становить 1/5 частин будинку повул. Базарна, 28 в м. Коростені та складається із наступних приміщень: веранда І-І площею 7,5 кв.м., кладова І-ІІ площею 5,0 кв.м., кухня І-І площею 10,6 кв.м., кімната 1-2 площею 12,4 кв.м., навіс "а3", сарай "Б", сарай "В", сарай "Д", огорожа №3, №4, ІІ дворове покриття, ІІІ відмостка.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.

Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

За висновком КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна та акту розподілу часток в натурі від 16.11.2020 року, за технічними показниками житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 може бути поділено, його загальна площа становить 123,4 м.кв.

У відповідності до вимог ст.364 ч.3 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині виділення в натурі частини житлового будинку позивачу та припинення права спільної часткової власності підлягають задоволенню, а в решті позову слід відмовити, оскільки відповідачем аналогічних позовних вимог заявлено не було і не підтверджено належними правовстановлюючими документами. При цьому, відповідач не позбавленний права звернутися до суду для вирішення даного питання.

Керуючись ст.ст. 4,12,81, 247,263-265 ЦПК України, ст.ст.358,364,367 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається із приміщень: веранди І-І площею 7,5 кв.м., кладової І-ІІ площею 5,0 кв.м., кухні І-І площею 10,6 кв.м., кімнати 1-2 площею 12,4 кв.м., навіс "а3", сарай "Б", сарай "В", сарай "Д", огорожа №3, №4, ІІ дворове покриття, ІІІ відмостка.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 - припинити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом