печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - позивач, ПрАТ «СК «УНІКА») звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 10 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001366/4615/0000141, предметом якого є страхування транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

15 вересня 2020 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

16 вересня 2020 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про подію з ознаками страхового випадку № 00373840.

Відповідно до рахунку філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів» № 1064017 від 22 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 76 626,00 грн.

29 вересня 2020 року позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахунку коштів у розмірі 76 626,00 грн на рахунок філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

17 грудня 2020 року ТДВ «Страхова компанія « Альфа-Гарант» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодування шкоди у розмірі 48 914,20 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача різницю зі сплати відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та сумою, що відшкодувало ТДВ «Страхова компанія « Альфа-Гарант» у розмірі 27 711,80 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001366/4615/0000141, предметом якого є страхування транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, 15 вересня 2020 року о 16 год. 15 хв. у м. Києві по вул. В. Васильківська, 57/3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

16 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 00373840 про подію з ознаками страхового випадку.

Відповідно до рахунку філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів» № 1064017 від 22 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 76 626,00 грн.

29 вересня 2020 року ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового акту № 00373840 виплатило страхове відшкодування шляхом безготівкового перерахунку коштів у розмірі 76 626,00 грн на рахунок філії «Віннер ЛЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів», відповідно до платіжного доручення № 174732 від 30 вересня 2020 року.

17 грудня 2020 року відповідно до платіжного доручення № 13909 ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» кошти у розмірі 48 914,20 грн, призначення платежу «страх. відшкод. в порядку регресу зр.страх.акту № ЦВ/20/6520 за дор.страх. №146599987 від 10 лютого 2020 року».

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо задоволення позовної заяви та стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 27 711,80 грн.

Згідно з частиною першою статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини другої ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до

статті 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору у розмірі

2 684,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 174, 178, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 18, 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 27, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса: вул. О. Теліги, 6-В, м. Київ, 04112; ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса: вул. О. Теліги, 6-В, м. Київ, 04112; ) суму страхового відшкодування у розмірі 27 711,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса: вул. О. Теліги, 6-В, м. Київ, 04112; ) судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк