Справа № 194/1630/24
Номер провадження № 2/194/737/24
УХВАЛА

про залишення без руху

23 вересня 2024 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 04.08.2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу за № 563. На даний час, вони проживають окремо, в різних країнах, вона в Україні, відповідач в ОСОБА_3 , сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_2 , зареєстрований 04.08.2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у ніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу за № 563, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 від 10.08.2017 року, судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позивач в позовній заяві зазначила місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання позивача в позовній заяві зазначено АДРЕСА_2 .

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя зазначає наступне.

З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином іншої держави, отже застосовуються норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Отже, у даному випадку суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження та застосовується право держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, за відсутності угоди сторін про підсудність справи з іноземним елементом судам України, обов`язок доведення підсудності судам України покладається на особу яка звертається до суду з позовною заявою.

У даному конкретному випадку цей обов`язок покладається на позивача ОСОБА_1 , яка повинна довести ті обставини, що відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження в Україні або подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі (за відсутності зареєстрованого місця проживання це акт про місце проживання особи). А також, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Отже, підстав для подання позовної заяви в порядку ч.2 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місце проживання позивача ОСОБА_1 суд не вбачає.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач не обґрунтувала позовну вимогу щодо звернення з даною позовною заявою до судів України у тому числі, оскільки не зазначає суду докази, що підтверджують обставини того, що останнє місце проживання відповідача в Україні (за відсутності зареєстрованого місця проживання це акт про місце проживання особи), та не надає докази своєї реєстрації на території України.

Окрім того, суд також позбавлений можливості визначити підсудність конкретному суду в Україні за відсутності будь-яких доказів проживання в Україні відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній не має зареєстрованого місця проживання в Україні, а позивач по справі не надає доказів будь-якого відомого зареєстрованого місця проживання в Україні громадянина Королівства ОСОБА_4 , або акт про його останнє відоме місце проживання в Україні. А також не надає угоду, якою сторони передбачили підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Отже, зазначену позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підстави викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали позивачу.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута, що не є перешкодою для повторного звернення до суду після усунення обставин, які стали підставою для її повернення.

Ухвала щодо сплати судового збору може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Корягін