Провадження № 2/761/9493/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.

за участі секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що 06.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (далі по тексту - позивач) та ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) укладено Кредитний договір № 06.04.2024-100001650, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 грн зі сплатою щомісячно відсотків строком на 42 дні. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 7070 грн.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 06.04.2024-100001650 від 06.04.2024 у розмірі 7070 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість у позові зазначено щодо судового розгляду за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та проведення судового засідання за її відсутності.

Частиною 1 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 06.04.2024-100001650, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 грн зі сплатою щомісячно відсотків строком на 42 дні.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 7070 грн., з яких 3500 грн. основний борг та 3395 грн. заборгованість за відсотками за період з 06.04.2024 року по 17.05.2024 року, 175 грн. неустойки.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

На підставі ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує визнання позову відповідачем та у відповідності до положень ч.4 ст.206 ЦПК України встановив наявність законних підстав для задоволення позову, тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором № 06.04.2024- 100001650 від 06.04.2024 у розмірі 7070 (сім тисяч сімдесят) грн., 50% суми судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 50% суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., сплаченого за платіжним дорученням № СЦ00015485 від 13.09.2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А);

Відповідач - ОСОБА_1 : рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено: 24.10.2024 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА