Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/1855/24
Провадження № 2/506/217/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2024 року селище Окни
Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Бурдинюк О.С.
секретаря Тинкован Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Окни цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
01.08.2024 року отримано відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача.
Ухвалою суду від 01.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Ухвалою суду від 21.08.2024 року, клопотання представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» про витребування доказів задоволено. Витребувано зАТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» інформацію, чи видавалась ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна карта № НОМЕР_2 ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період із 14.05.2023 року по 19.05.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № НОМЕР_2 за період із 14.05.2023 року по 19.05.2023 року; надати інформацію чи знаходиться номер телефону - НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
14.10.2024 року від АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» надійшла витребувана інформація.
Представник позивача, повідомлений належним чином, до суду не з`явився,надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та, не заперечував проти заочного розгляду справи/а.с. 3-7/.
Відповідач, повідомлена належним чином, відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою місця реєстрації, у судове засідання, не з`явилася, про поважність причини неявки суд не сповістила, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, відзив не подала, тому за згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи/а.с. 94/
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», дія даного закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця, таким чином, укладений між сторонами кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Крім того, після підписання Договору у Позичальника виникає можливість для завантаження Договору з особистого кабінету, тому Позичальник має змогу в будь-який час ознайомитися з умовами Договору.
Слід зазначити, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті НОМЕР_4 відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону який вона вказала, а саме НОМЕР_3 , направляється смс-повідомлення з сумою блокування, та розмір суму блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій.
Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення Кредитного договору.
Одноразовий ідентифікатор 775846 направлявся відповідачу 14.05.2024 року о 15:12:14 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_3 , який вказувався при реєстрації.
Кредитні кошти були відправлені відповідачу 14.05.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК», що підтверджується чеком.
Крім того, на запит суду АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» надав інформацію, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 , емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 14.05.2023 року здійснено переказ коштів на суму 5000 грн. (а.с.73). Також АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» надав інформацію, що фінансовим номером ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - є НОМЕР_3 .
При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Таким чином, між Первісним кредитором та відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.
Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 150 днів.
Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.
Отже, п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Тому, Позичальником сплачується чіткі та зрозумілі процентні ставки.
Первісним кредитором не здійснюється й нарахування прихованих комісій та пені по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України.
Отже, Кредитором також враховано і норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короно вірусної хвороби (COVID-19)» про не нарахування штрафів та пені на період карантину.
Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості.
Таким чином, суд вважає позов обгрунтованим.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Позивач, просив суд стягнути з відповідача 2422,40 грн. судового збору та 9000 грн. витрати на професійну правничу допомогу в рамках Договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року.
Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, у розумінні положень ч.ч. 4,5 ст.137 ЦПК, у разі неспівмірності розміру витрат із складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт і їх обсягом, ціною позову, суд може за клопотанням сторони зменшити розмір відшкодування таких витрат.
Інтереси позивача в справі представляє адвокат Руденко К.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність № 2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018 року та довіреності від 20.02.2024 року.
Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 9000 грн., на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги № 02/06/2022 (а.с. 34-35), акт приймання-передачі наданих послуг № 205 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 11.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснював підготовку позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, у тому числі по справі ОСОБА_1 .
Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином, з урахуванням обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з обставин даної справи, з відповідача належить стягнути судові витрати на загальну суму 7 422, 40 грн., що складаються з судового збору 2422,40 грн. та витрат по оплаті професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 141, 265, 280-283, 354 ЦПК України, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію судового рішення, протягом двох днів з дня його складання, надіслати особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
СуддяО.С. Бурдинюк