ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/882/24 Номер провадження 22-ц/814/2990/24Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Панченка О.О., Триголова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року (повний текст рішення складено 30 травня 2024 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 19 вересня 2006 року ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» отримала банківську картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 09/12, кредитний ліміт якої був 0. У подальшому, з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де 10 грудня 2010 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms, які діяли на дату підписання анкети-заяви. На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 40000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту ОСОБА_1 отримала кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 03/18. Після отримання картки відповідач ОСОБА_1 здійснила дії щодо її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідачка своєчасно не сплатила банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого станом на 18 березня 2024 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в сумі 38601,11 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 38601,11 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашати заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».

За вище вказаних обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 38601,11 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 грудня 2010 року у сумі 38 601,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Позиції учасників справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року не погодилася відповідачка та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі відповідачка прохала суд скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі та стягнути понесені нею судові витрати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 зауважує, що позивачем не надано до місцевого суду доказів укладення між ними кредитного договору, який згідно умов цивільного законодавства має бути укладений саме у письмовій формі.

Крім того, позивач не довів, що відповідачка при складанні анкети-заяви ознайомилася з Правилами надання банківських послуг, що містяться на сайті https://privatbank.ua, а також невідомо на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодилася відповідачка під час підписання анкети-заяви.

Також у вказаній анкеті-заяві відсутнє прохання про встановлення будь-якого кредитного ліміту, видачу кредитної або дебітової картки, відсутня інформація про відкриття рахунку, відсутній номер рахунку.

З метою правильного вирішення справи, суд першої інстанції мав урахувати практику Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відповідачка також не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки банком було безпідставно збільшено тіло кредиту, шляхом нарахування відсотків та пені. Також з нього неможливо встановити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню, та чи існує заборгованість взагалі.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 38601,11 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема й електронної, що 10 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

З виписки за договором № б/н за період з 19 вересня 2006 року по 19 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, періодично вносячи платежі на погашення заборгованості. Зокрема, у виписці вказано, що за вказаний період всього витрат: 504 832,97 грн, усього надходжень: 466 231,86 грн, баланс на кінець періоду: -38 601,11 грн.

ОСОБА_1 10 січня 2020 року підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, у якій, зокрема обумовлено процентну ставку за користування кредитними коштами, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання.

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася з паспортом споживчого кредитування, в якому міститься загальна інформація щодо типів кредитного продукту: Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold, Картка Platinum, Картка MC World BlackEdition, Картка Visa Signature, Картка MC WorldElite, Картка Visa Infinite.

Згідно наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків заборгованості за договором № б/н від 10 грудня 2010 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 18 березня 2024 року присутня заборгованість за наданим кредитом у розмірі 38601,11 грн, що складається виключно із тіла кредиту.

Позиція апеляційного суду

Щодо кредитних зобов`язань

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Про укладення між сторонами справи даного правочину свідчить й виконання ними певних обов`язків: кредитор надавав ОСОБА_1 кредитні кошти, на попередньо відкриті кредитні картки, що підтверджується розрахунками заборгованості і узгоджується випискою руху коштів на рахунках останньої, а боржник в свою чергу періодично здійснював погашення кредитної заборгованості.

Щодо розміру заборгованості

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 також зазначила, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, крім іншого, вказано, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

По справі, що переглядається, колегія суддів звертає увагу, що в анкеті-заяві позичальника по даній справі процентна ставка не зазначена, а заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг ОСОБА_1 , яка містить інформацію про процентну ставку та наслідки прострочення/невиконання зобов`язання, підписана останньою 10 січня 2020 року. Відтак, колегія суддів вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами у спірних правовідносинах, а також зарахування платежів боржника на їх погашення до узгодження їх з відповідачем є неправомірним та таким, що суперечить нормам матеріального права та сталій судовій практиці.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк» після підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, які містить інформацію, зокрема про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування, отримав право на нарахування та стягнення таких коштів.

Аналізуючи надані позивачем розрахунки заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне їх розмежувати датою підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, оскільки саме з 10 січня 2020 року, після ознайомлення та узгодження з позичальником відсоткової ставки, банк має право на нарахування та їх стягнення.

Беручи до уваги розрахунок заборгованості за період до 09 січня 2020 року, колегія суддів вважає, що за відсутності підстави для нарахування боржнику відсотків за користування кредитними коштами, оскільки вони не були узгоджені між учасниками спірних правовідносин, а також відповідачка не була про них належним чином проінформована, за вказаний період розрахунок заборгованості має братися до уваги лише в частині витрат клієнтом кредитних коштів та суми коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості.

Проаналізувавши до 09 січня 2020 року використані та повернені ОСОБА_1 банківській установі грошові кошти вбачається, що переплати використаних коштів відповідачкою здійснено не було, натомість станом на 10 січня 2020 року вказано про відсутність заборгованості за спірними кредитними зобов`язаннями.

З розрахунку заборгованості та виписки за договором № б/н за період з 19 вересня 2006 року по 19 березня 2024 року вбачається, що після підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, остання продовжила активно користуватися кредитними коштами, періодично вносячи гроші на погашення кредитної заборгованості, однак станом на 18 березня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 38601,11 грн, що й підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Саме по собі посилання відповідачки на те, що з наданих банком розрахунків неможливо достовірно визначити суму заборгованості, що підлягає стягненню та взагалі чи існує будь-яка заборгованість, не береться судом до уваги, оскільки у разі незгоди із виконаним АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати до суду власний розрахунок, або навести мотивовані аргументи щодо незгоди із наявними у справі розрахунками.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року - без змін.

Щодо судових витрат в частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат в частині судового збору та відсутні підстави для розподілу судових витрат в частині судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.О. Панченко

В.М. Триголов