Справа №: 486/967/22 Провадження № 2/486/821/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

прокурора Руденка О.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукранської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року керівник Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукранської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2022 року справу розподілено судді Далматовій Г.А.

13.09.2022 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

11.09.2024 року суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматовою Г.А. постановлено ухвалу про заявлення самовідводу у даній справі з переданням справи до канцелярії Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення судді у розгляді даної справи.

24.09.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Волощук О.О.

25.09.2024 року ухвалою суду справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

24.10.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Волощук О.О. від розгляду даної справи з посиланням на те, що вона не може брати участь у її розгляді, оскільки в засобах масової інформації з літа 2024 року активно обговорюється питання того, що судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О. начебто виділяється житло за "активним сприянням Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В.", що може викликати сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Волощук О.О. під час розгляду нею даної справи. В заяві заявник також посилається на те, що саме з цих підстав суддею Юноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматовою Г.А. було завлено в даній справі самовідвід, що підтверджується ухвалою суду від 11.09.2024.

У судовому засіданні відповідач підтримав доводи, викладені у заяві про відвід.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про безпідставність заявленого відводу, разом з тим зауважив, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але також повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача, а тому суду необхідно усунути будь-які можливі сумніви.

Заслухавши учасників справи, дослідивши заяву про відвід, суд дійшов наступних висновків.

Пункт 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому відповідно до ч. 1, 3 ст.40 ЦПК України визначений порядок розгляду зави про відвід, а саме: питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява про відвід судді надійшла до суду 24.10.2024, тобто у день призначеного судового засідання по справі.

Отже, у даному випадку заяву про відвід головуючого подано менш ніж за три робочі дні до дня судового засідання у справі, а тому така підлягає розгляду судом, який здійснює розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

Відповідно до змісту п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд вважає, що зазначені відповідачем підстави для відводу судді не є обгрунтованими, оскільки сам по собі факт обговорення у ЗМІ питання виділення службового житла не може бути підставою для відводу, а посилання у ЗМІ на факт сприяння нічим не підтверджується. Процедура виділення службового житла визначена законом, дотримання якої не може впливати на упередженість головуючого судді.

Разом з тим, у відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд, Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, що б поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З огляду на вказане, з метою усунення сумнівів неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони і стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, для усунення будь-яких зовнішніх проявів неупередженості суду, зважаючи на те, що розгляд справи по суті ще не розпочато, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 260, 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про відвід головуючого у справі судді Волощук О.О. задовольнити.

Цивільну справу №486/967/22 звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення судді у розгляді справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.О. Волощук