РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/690/24

Провадження № 2-о/293/46/2024

27 травня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів заяву

1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

заінтересована особа: Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області

про встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

02.05.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою, за змістом якої просять:

- встановити юридичний факт належності гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , договору дарування, посвідченого 25.06.1994 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 609.

- встановити юридичний факт належності гр. ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , договору дарування, посвідченого 25.06.1994 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №609.

Ухвалою від 06.05.2024 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження. Розгляд справи по суті призначив на 27.05.2024.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Мотивуючи заяву заявники вказують, що 25 червня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Еверт В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 609.

Зазначають, що за вказаним договором ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар 76/100 (сімдесят шість сотих) частини жилого будинку, належного ОСОБА_1 на підставі договору про надання земельної ділянки на будівництво жилого будинку, посвідченого Володарськ-Волинською нотаріальною конторою 6 листопада 1969 року за реєстром №590, зареєстрованого в Житомирському міжміському бюро технічної інвентаризації 2 лютого 1983 року в реєстрово-кадастровій книзі №9 стор.97, реєстр №1313, інвентарна справа №2128.

Заявники пояснюють, що під час укладення вказзаного договору державний нотаріус ОСОБА_3 допустив помилки в імені дарителя, а саме: замість " ОСОБА_4 " зазначив " ОСОБА_4 " та по батькові обдарованої замість " ОСОБА_4 " зазначив " ОСОБА_5 ", що не відповідає документам, які посвідчують особу заявників (паспорт).

Також ОСОБА_1 (заявник 1) наголошує, за усіма документами, які підтверджують право власності відчуженого за договором дарування майна його ім`я значиться саме як " ОСОБА_4 ".

З метою виправлення виявлених помилок заявники 19.04.2024 звернулися до Черняхівської державної нотаріальної контори з відповідною письмовою заявою, проте у виправленні допущених помилок їм відмовлено.

Заявники доводять, що наявні помилки перешкоджають їм володіти, користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У судове засідання сторони не з`явились.

16.05.2024 від заявника ОСОБА_1 надійшло клопотання, за змістом якого просить справу розглядати у його відсутності, заяву просить задовольнити (а.с. 38).

27.05.2024 від заявника ОСОБА_2 надійшла заява згідно якої вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с. 42).

Заінтересована особа Черняхівська селищна рада повноважного представника в судове засідання не направив, 17.05.2024 подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без участі представника Черняхівської селищної ради, щодо рішення суду покладаються на розсуд суду (а.с.40).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24 жовтня 1969 року між ОСОБА_1 (заявник 1) та виконавчим комітетом Черняхівської селищної ради депутатів трудящих укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно (а.с.6-7, 8-10).

Пунктами 1 та 2 зазначеного договору передбачено надання ОСОБА_1 , як забудовнику, на праві безстрокового користування земельною ділянкою в АДРЕСА_3 , загальною площею 700 квадратних метрів.

Згідно із копією технічного паспорта житлового будинку садибного типу, виданого 03 квітня 2024 року Комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічний інвентаризації Житомирської обласної ради", умови договору заявник-1 виконав шляхом побудови житлового одноповерхового будинку, сарай, санвузол тощо (а.с.14-19).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :05:017:0259, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), значиться ОСОБА_1 (а.с.28).

25 червня 1994 року між ОСОБА_1 (заявник 1) та ОСОБА_2 (заявник 2) укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Еверт В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 609.

За змістом договору дарування ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар 76/100 (сімдесят шість сотих) частини жилого будинку, належного ОСОБА_1 на підставі договору про надання земельної ділянки на будівництво жилого будинку, посвідченого Володарськ-Волинською нотаріальною конторою 6 листопада 1969 року за реєстром №590, зареєстрованого в Житомирському міжміському бюро технічної інвентаризації 2 лютого 1983 року в реєстрово-кадастровій книзі №9 стор.97, реєстр №1313, інвентарна справа №2128.

Заявники доводять, що у вказаному договорі дарування при його укладенні та посвідченні державним нотаріусом допущено помилку в імені дарувальника "Арсентій" замість правильного " ОСОБА_4 " та по батькові особи обдарованого " ОСОБА_5 " замість правильного " ОСОБА_4 ".

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_4 , що посвідчує особу заявника 1, останній значиться як ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_5 , що посвідчує особу заявника 2, остання значиться як ОСОБА_2 (а.с.22-24).

24.04.2024 завідувач Черняхівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 у заяві заявників від 19.04.2024 про виправлення допущених помилок у договорі дарування відмовив (а.с.26, 27).

Розбіжності у написанні імені та по батькові заявників не дають їм можливості у реалізації прав як власників володіти, розпоряджатися та користуватися належним їм майном за договором дарування.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Предметом розгляду даної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, що необхідно заявникам для реалізації прав набутих за договором дарування (володіти, розпоряджатися та користуватися належним майном).

Також обставиною, яка підлягає доказуванню, є факт належності заявникам правовстановлюючого документа договору дарування на житловий будинок.

Суд встановив, що внаслідок допущених (розбіжностей) помилки в частині написання імені дарувальника « ОСОБА_4 » та по батькові обдарованої « ОСОБА_5 », що не збігається з ім`ям та по батькові цих осіб, вказаними у паспорті, заявники позбавлені можливості володіти, розпоряджатися та користуватись належним їм майном за договором дарування.

Відповідно, встановлення факту належності правовстановлюючого документу - має юридичне значення для реалізації заявниками своїх прав як власників належного їм майна.

У позасудовому порядку, встановити вказаний факт, заявники позбавлені можливості.

Зібраними та оціненими під час розгляду справи доказами підтверджено факт того, що договір дарування посвідчений 25.06.1994 року державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №609 належить ОСОБА_1 як дарувальнику та ОСОБА_2 як обдарованій особі.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість реалізації заявниками своїх прав як власників подарованого та одержанного у дар майна володітити, розпоряджатися та користуватися таким майном, без встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення поданої до суду заяви.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81,141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 293,315, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

2. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) договору дарування, посвідченого 25.06.1994 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 609.

3. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності гр. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) договору дарування, посвідченого 25.06.1994 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №609.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Заявник 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Заінтересована особа: Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області (адреса місцязнаходження: майдан Рад,1, с-ще Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301, )

Суддя Людмила ЛОСЬ