ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/5390/23

провадження № 22-ц/4809/399/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року у складі судді Шевченко І. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою та просив:

-визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку;

-призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що заявник є чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є донькою ОСОБА_4 , яка, в свою чергу, є донькою ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 є прийомним онуком та членом сім`ї ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з тим, що є особою похилого віку, II групи інвалідності по загальному захворюванню, за станом здоров`я має хронічну невиліковну хворобу та виражені порушення функцій організму, внаслідок чого не здатен до самообслуговування та самостійного пересування, потребує постійного стороннього догляду.

29 червня 2023 року ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» та йому поставлено діагноз: легкий когнітивний розлад, легкі когнітивні порушення.

Крім того, ОСОБА_2 є особою похилого віку, за станом свого здоров`я не здатен до самообслуговування, не може розуміти значення своїх дій, не може керувати ними у побутових і повсякденних питаннях, тобто втратив здібності до самообслуговування, користування побутовою технікою, не має можливості купувати продукти харчування та готувати їжу та інше, тривалий час потребує постійного стороннього догляду, не може розуміти значення своїх дій, не може керувати ними у побутових і повсякденних питаннях.

ОСОБА_1 є дієздатною особою, за станом свого здоров`я має можливість здійснювати догляд (опіку) за ОСОБА_2 , на психічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно та має можливість виконувати обов`язки опікуна.

Дружина ОСОБА_2 є особою похилого віку та за станом здоров`я не має можливості здійснювати постійний догляд та опіку над своїм чоловіком, донька ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства III групи, яка за станом здоров`я не може здійснювати догляд та опіку над своїм батьком, а його онука не може здійснювати догляд та опіку за своїм дідом, у зв`язку з тим, що у останньої на утриманні та вихованні знаходиться малолітній син.

Враховуючи, що інші близькі родичі, які можуть здійснювати догляд та опіку над ОСОБА_2 відсутні, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки задоволено.

Визнано ОСОБА_2 недієздатним та встановлено над ним опіку.

Призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Визначено строк дії даного рішення два роки, тобто до 04.12.2025.

Судові витрати по справі віднесено за рахунок держави.

Рішення суду мотивовано тим, що зібрані у справі докази дають підстави для визнання недієздатним ОСОБА_2 .

Крім того, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 має можливість здійснювати догляд та утримання діда дружини, який потребує опіки, має змогу бути опікуном, а тому наявні підстави для призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради просить рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо призначення його опікуном ОСОБА_2 відмовити повністю, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Виконавчий комітет Подільської районної у місті Кропивницькому ради як орган опіки та піклування подання щодо погодження кандидатури ОСОБА_1 як опікуна над ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції до суду не подавав, а навпаки листом проінформував, що кандидатура заявника не погоджена, у зв`язку з тим, що останній проходить війсьовуслужбу у Збройних Силах України під час воєнного стану та не має можливості виконувати обов`язки опікуна.

До вказаного листа було додано витяг з протоколу засідання виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради від 19.10.2023 про відсутність погодження кандидатури ОСОБА_1 як опікуна над ОСОБА_2

26.10.2023 листом заявника через його дружину ОСОБА_5 було проінформовано про рішення виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради від 19 жовтня 2023 року, проте, за наявною інформацією дане рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 не оскаржено.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Від адвоката Гуцул М. С., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Гуцул М. С. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, заінтересована особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дідом дружини заявника ОСОБА_6 . Шлюб між ними зареєстрований 25.06.2022. Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є особою похилого віку та за станом здоров`я не має можливості здійснювати постійний догляд та опіку над своїм чоловіком. Донька ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , є інвалідом з дитинства III групи, яка за станом здоров`я не може здійснювати догляд та опіку над своїм батьком, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18ВБ № 163958. Онука ОСОБА_2 - ОСОБА_5 не може здійснювати догляд та опіку за своїм дідом, у зв`язку з тим, що у останньої на утриманні та вихованні знаходиться малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Відповідно до довідки лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» від 20.06.2023 № 256 та висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» від 20.06.2023 № 256 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з тим, що є особою похилого віку, має II групу інвалідності по загальному захворюванню, за станом здоров`я має хронічну невиліковну хворобу та виражені порушення функцій організму внаслідок чого не здатен до самообслуговування та самостійного пересування, потребує постійного стороннього догляду.

29.06.2023 ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» та поставлено останньому діагноз: легкий когнітивний розлад; легкі когнітивні порушення, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 29.06.2023.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 483 судово-психіатричної, первинної, комісійної, амбулаторної експертизи від 20.10.2023 ОСОБА_2 в даний час страждає стійким хронічним психічним захворювання в формі атеросклеротичної деменції (згідно МКХ-10, F-01.800). За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Частиною першою статті 294 ЦПК України встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).

Згідно статті 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В пункті 68 рішення Європейського Суду з прав людини від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» № 44009/05, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський Суд з прав людини виходив з того, що в справах осіб, які страждають на психічні розлади, національні суди користуються деякою свободою розсуду: наприклад, вони можуть вживати відповідні процесуальні підходи для забезпечення належного здійснення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи і подібне. Однак такі підходи не повинні зачіпати саму суть права заявника на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції. При оцінці того, чи був необхідним той чи інший процесуальний підхід, такий як слухання без участі особи, Європейський Суд з прав людини бере до уваги всі відповідні чинники, такі, як сутність і складність питань, що розглядалися національним судом, їх значення для особи, реальність загроз для інших чи самої особи в разі слухання за її участі і т. п.

У пункті 71 цього рішення вказано, що особа з психічними розладами повинна мати можливість брати участь у слуханнях своєї справи безпосередньо або, за необхідності, в інший спосіб (через представника), адже вирішується питання обмеження прав особи практично в усіх сферах життя.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що незважаючи на розумові розлади, особа залишалася відносно самостійною. В таких умовах суд повинен був мати як мінімум короткий візуальний контакт із особою, а краще опитати її. Відтак, Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив право особи на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Штукатуров проти Росії»).

Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, відповідно до часини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошується у пункті 33 Рішення Європейського Суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі № 49069/11 «Наталія Михайленко проти України» (відповідно до пункту 8 Рішення, заявник хворіла на параноїдальну шизофренію).

Окрім того, відповідно до пункту (е) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше як у випадках і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у разі законного затримання психічнохворих.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу): системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (пункт 2.2 згаданого рішення). Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Конституційний Суд України виходить із того, що серед фундаментальних цінностей дієвої конституційної демократії є свобода, наявність якої у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації. Право на свободу є невід`ємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо. Право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України (пункт 2.3 згаданого рішення).

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених належними і допустимими доказами застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт з такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи окремого провадження особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 753/4146/18 (провадження № 61-389св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 756/6838/17 (провадження № 61-10584св20), від 26 лютого 2020 року у цій справі № 336/6515/17 (провадження № 61-282св20), від 13 травня 2021 року у справі № 336/6515/17 (провадження № 61-15022св20).

Матеріалами справи підтверджується, що в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над особою недієздатною та призначення опікуна, зазначивши заінтересованою особою Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради (а. с. 1-6).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_2 , або ж його представника про розгляд цієї справи.

Із протоколу судового засідання та оскаржуваного судового рішення від 04 грудня 2023 року вбачається, що розгляд справи місцевим судом проведено без участі ОСОБА_2 , питання про можливість виклику останнього в судове засідання з урахуванням стану його здоров`я не з`ясовувалось (а. с. 72-77).

Незважаючи на те, що особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях, суд першої інстанції за не залучив до участі у справі ОСОБА_2 , щодо якого розглядалась заява про визнання особи недієздатною та встановлення над ним опіки, та не повідомив його належним чином про розгляд справи.

Такі процесуальні недоліки на стадії апеляційного перегляду усунути неможливо, оскільки апеляційний суд не має передбаченої законодавством можливості залучити нового учасника процесу, щодо якого розглядається справа окремого провадження про визнання його недієздатним.

Вказані обставини є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування рішення та ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення при неповному встановленні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не повідомивши належним чином про дату, час та місце розгляду заяви особу, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки, як наслідок, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви.

З огляду на викладене апеляційна скарга Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради підлягає частковому задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви, а судові витрати відносяться на рахунок держави, в порядку розподілу судових витрат сплачений Органом опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради судовий збір в розмірі 805 грн 20 коп підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки відмовити.

Сплачений Органом опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради () судовий збір у розмірі 805 (вісімсот п`ять) грн 20 коп компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09.02.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко