БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1086/24
Провадження № 2/730/340/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Стрижак Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: органу опіки і піклування Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області - Полях Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що певний період часу він та ОСОБА_2 проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 10 та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 . З 2015 року ОСОБА_5 залишила сина і стала жити окремо, а син ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем. На сьогоднішній день ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_1 та його цивільною дружиною ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не займається вихованням сина, матеріально ОСОБА_4 не допомагає, бо на даний час не працює. Навчанням сина теж не цікавиться. Зі ОСОБА_4 бачиться дуже рідко. Батьківський потенціал жінки дуже низький. Вона не знає, як себе поводити з сином, не знає його потреб і інтересів. Віта ОСОБА_7 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від матері жодного подарунку на день народження. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавилася життям, не відвідувала і не відвідує його вдома, в КЗ «Борзнянський ліцей», ніколи не відвідувала батьківські збори, не цікавилась успішністю та шкільним життям сина, не підтримує зв`язок з педагогами ліцею, що підтверджується відповідними письмовими доказами та поясненнями свідків.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Борзнянської міської ради позов підтримала, зазначила, що дійсно ОСОБА_2 самоусунулася від виховання сина, на пропозиції змінити своє ставлення до дитини не реагує. Враховуючи байдужість матері до дитини, було прийнято рішення схвалити висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав. На запитання суду додатково пояснила, що Служба ретельно вивчила ситуацію в сім`ї. Сумнівів у тому, що відповідача треба позбавити батьківських прав, немає. Вона проявляє повну байдужість щодо дитини. Причому, така її поведінка є усвідомленою та цілком свідомою. Їй пропонувалося змінити своє ставлення до дитини, знайти на неї час, але все було марно, дитина їй не цікава.

20.09.2024 року від ОСОБА_2 надійшла заява про згоду про позбавлення її батьківських прав відносно сина.

Суд розцінює подану відповідачем нотаріально посвідчену заяву як визнання позову.

Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивач та відповідач проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 10 та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

На сьогоднішній день ОСОБА_4 проживає з позивачем та його цивільною дружиною ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

З характеристики ОСОБА_4 , виданої директором ліцею 13.08.2024 року, убачається, що останній характеризується виключно позитивно, вихованням дитини займається батько та його цивільна дружина, біологічна мати самоусунулася від виховання сина, ліцей не відвідує (а.с. 11).

Відповідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї встановлено, що ОСОБА_4 проживає в задовільних умовах, його вихованням займається батько та його цивільна дружина, мати з ними не проживає (а. с. 9-10).

З заяви ОСОБА_8 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , убачається, що ОСОБА_4 проживає з батьком та його цивільною дружиною, біологічна мати сина не відвідує, участі у вихованні дитини не бере (а.с. 14).

З письмового висновку органу опіки та піклування Борзнянської міської ради № 116 від 27.06.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, встановлено, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 (а. с. 7-8).

Як пояснив в судовому засіданні сам ОСОБА_4 , він лише підтримує позбавлення прав матері ОСОБА_2 , оскільки вона його долею не цікавиться, йому добре з татом та його цивільною дружиною. З ними він почуває себе однією сім`єю. ОСОБА_2 його не провідує, матеріально не забезпечує.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 164, 166,168, 169 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 200, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1221,20 гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ріхтер В.В.