ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 травня 2024 року

м. Харків

справа № 639/6180/23

провадження № 22-ц/818/1495/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2024 року, ухвалене суддею Труханович В.В., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування належить об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харковські теплові мережі». На офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі інтернет 31 жовтня 2021 року було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Таким чином, з 01 грудня 2021 року по квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. КП «Харківські теплові мережі» відомо, що вищезазначена квартира використовується відповідачем ОСОБА_1 для здійснення нотаріальної діяльності, тому ними здійснюється нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення). Приватний нотаріус отримує послуги з централізованого опалення не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим. За період з лютого 2022 року по серпень 2023 року вартість несплаченої теплової енергії за вказаним приміщенням складає 65 332,82грн. Крім того, станом на 01 вересня 2023 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року з абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 194,94грн., заборгованість за послуги обслуговування ВБС складає 686грн. КП «Харківські теплові мережі» направляли платіжні вимоги на оплату боргу на адресу ОСОБА_1 , однак вони були проігноровані останньою.

Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» на підставі індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії за період з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року вартість спожитої теплової енергії у розмірі 65 332,82грн., вартість абонентської плати у розмірі 194,94грн. та вартість послуги обслуговування ВБС у розмірі 686,00 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2024 року позов КП «Харківські теплові мережі» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року вартість спожитої теплової енергії у розмірі 65 332,82грн., вартість абонентської плати у розмірі 194,94 грн. та вартість послуги обслуговування ВБС у розмірі 686грн., а всього 66 213,76грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі», судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмір 2 684грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що жодна зі статей Закону України «Про нотаріат» та Положення не містять вимог про те, що приміщення, де здійснюється нотаріальна діяльність має бути нежитловим.

Законних підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 є нежитловою відсутні. Вона має зареєстроване місце проживання і проживає у цій квартирі.

Вважає, що наявність будь-якого статуса у власника об?єкта нерухомості не впливає на стан самого об?єкту нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 березня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 за місцем отримання послуг теплопостачання здійснює нотаріальну діяльність, тому остання повинна сплачувати за послуги з теплопостачання по тарифам, встановленими для категорії «інші споживачі». Однак відповідач, отримуючи надані їй послуги з теплопостачання, своєчасно їх не оплачує, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року в розмірі 65 332,82 грн. Крім того, відповідачу нараховувалась абонентська плата 194,94грн.та плата за обслуговування внутрішньо-будинкових систем 686грн., які також підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно договору дарування від 25 квітня 2008 року ОСОБА_1 належить об`єкт нерухомості квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 38, 7кв.м (а.с. 6-7).

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає їм КП «Харківські теплові мережі». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

На підставі ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 (зі змінами) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ №1182 від 11 грудня 2019 (зі змінами) на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» було розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії . Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01 грудня 2021 року.

Таким чином, по об`єкту нерухомості квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 38, 7 кв.м, з 01 грудня 2021 року було укладено індивідуальний договір про надання послуги с постачання теплової енергії.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Представник КП Харківські теплові мережі зазначає, що вищезазначена квартира використовується відповідачем ОСОБА_1 для здійснення нотаріальної діяльності та остання отримує послуги з централізованого опалення та позивачем здійснюється нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення).

Відповідач ОСОБА_1 заперечувала щодо нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення), посилаючись на те, що квартира відповідача є жилим приміщенням, в якому вона зареєстрована, а тому нарахування плати за житлово-комунальні послуги слід проводити, як для житлового приміщення, при цьому не заперечувала факту здійснення відповідачем ОСОБА_1 нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 .

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне, відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За положеннями частини другої статті 3 цього Закону нотаріус не може займатися підприємницькою або адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або на службі в органах місцевого самоврядування, перебувати у штаті інших юридичних осіб, входити самостійно, через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів господарських організацій, кредитно-фінансових установ, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої, у вільний від роботи час.

Статтею 25 даного Закону визначено, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність. Робоче місце (контора) має відповідати таким умовам: 1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці; 2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність; 3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення; 4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса; 5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах; 6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті.

До початку нотаріальної діяльності приватним нотаріусом, а також у разі зміни адреси розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі протягом 15 днів з моменту отримання заяви про зміну адреси розташування робочого місця (контори) проводиться перевірка відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам, за результатами якої складається акт про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Наказом Міністерства Юстиції України від 23.03.2011 N 888/5 затверджено Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, Пунктами 1,3 визначено, що це Положення встановлює єдиний підхід до організації нотаріальної діяльності для покращення якості обслуговування населення, вільного доступу до нотаріальної контори, неухильного забезпечення дотримання нотаріальної таємниці при вчиненні нотаріальних дій, суворої схоронності нотаріальних документів, печатки та штампів приватного нотаріуса, спеціальних бланків нотаріальних документів та архіву нотаріуса. Сертифікація робочого місця (контори) - перевірка приміщення на предмет відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса умовам, передбаченим статтею 25 Закону України «Про нотаріат», та визнання його придатним для використання як робоче місце приватного нотаріуса з метою учинення нотаріальних дій.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла фізичної особи, яким є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Таким чином, робоче місце приватного нотаріуса призначено виключно для здійснення нотаріальної діяльності по обслуговуванню населення, та в порівнянні в вищезазначеними статтями ЦК України не може бути житлом для постійного або тимчасового проживання фізичної особи.

Отже, судом встановлено, що відповідач є приватним нотаріусом та використовує належне їй приміщення в житловому будинку для здійснення нотаріальної діяльності, отримує послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим, а отже відповідач ОСОБА_1 повинна сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленими для категорії «інші споживачі».

Такий висновок також відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1926цс16, постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 61-434 св18).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовом до КП «Харківські теплові мережі» про захист права громадянина на оплату послуг за тарифами, які встановлені для фізичних осіб, зобов`язання укласти договір про надання послуг з теплопостачання з категорії споживача - населення, закриття особового рахунку для категорії - інші споживачі та відновлення особового рахунок категорії - для населення, проведення перерахунку оплати за теплопостачання.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкові від 19 травня 2015 року у справі №639/3089/15-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2015 року, позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Судовим рішенням апеляційного суду було встановлено, що приміщення, яке використовує нотаріус для своєї професійної діяльності, не відносить до житлового фонду, тому що згідно ч.4 ст.4 ЖК України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

За вказаною адресою надаються послуги з постачання теплової енергії, яка споживається ОСОБА_1 для здійснення нотаріальної діяльності, тому дії КП «Харківські теплові мережі» по нарахуванню оплати послуг за тарифами для споживачів категорії «інші» відповідають законодавству (а.с.100-102).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.ч.4-5 ст.82 ЦПК України).

Крім того, представник КП «Харківські теплові мережі» у своїх письмових поясненнях повідомив, що у 2021 році для цілей опалення приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить відповідачу ОСОБА_1 , позивачем застосовувався тариф на теплову енергію для категорії «інші споживачі», тобто такий же, за яким позивачем здійснено нарахування протягом спірного періоду (лютий 2022 - серпень 2023 років). Вказані документи підписані відповідачем, за ними відповідачем здійснювались оплати у відповідному розмірі.

На підтвердження викладеного представником позивача надано копії актів виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунків-фактур за лютий, квітень та листопад 2021 року (а.с. 94-96).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , здійснюючи оплату за отримані житлово-комунальні послуги з отримання теплової енергії у 2021 році до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , визнала свій обов`язок по здійсненню оплати даної послуги за тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі».

Отже, відповідач ОСОБА_1 як споживач, відноситься до категорії «інші споживачі».

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відповідачем не спростовано, за відповідачем мається заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року на суму 66 213,76грн., враховуючи абонентську плату та обслуговування внутрішньо-будинкових систем, яка до теперішнього часу не погашена (а.с.7).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Однак відповідач, отримуючи надані їй послуги з теплопостачання, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за дані послуги за період за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року на суму 65 332,82 грн.

Крім того, на виконання вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» Урядом прийнято постанову від 01 вересня 2021 року № 928 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808.

Згідно з внесеними змінами, змінено концепцію застосування до споживачів комунальних послуг плати за абонентське обслуговування та змінено склад витрат, які включаються до плати за абонентське обслуговування.

Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної слуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.

Зокрема, абонентська плата включає такі витрати: з укладення договору про надання комунальної послуги; з здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами; з нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги; з обслуговування та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Так, відповідно п. 30 індивідуального Договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку за один особовий рахунок з моменту укладання індивідуальних договорів, якщо рішенням органів місцевого самоврядування не зазначене інше.

Отже, судом встановлено, що відповідачу нараховувалась абонентська плата за обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що підтверджують рахунки-фактури (а.с.13, 15-17, 19,20, 22,23,25, 26, 27).

Станом на 01 вересня 2023 року заборгованість відповідача за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року з абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги постачання теплової енергії складає 194,94грн. та за послуги обслуговування ВБС з постачання теплової енергії складає 686грн., яка також відповідачем не сплачена.

З огляду на зазначене, колегія суддів, вважає доведеним позивачем факт невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг в період лютого 2022 року по серпень 2023 року, з теплопостачання 65 332,82грн., абоненстської плати 194,94грн. та послуг з обслуговування ВБС з постачання теплової енергії 686грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, яким з відповідача стягнуто на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 66 213,76грн. залишається без змін.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова