Справа № 345/3980/24
Провадження № 2-з/345/20/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Сухарник І.І., присяжних: Мельник Г.І. та Венгер О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Калуської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,-

в с т а н о в и в:

на розгляді суду знаходиться вищевказана заява про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення заявника її опікуном.

До суду надійшла заява від заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 та будь-яким іншим органам, які здійснюють призов та мобілізацію осіб у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 345/3980/24. Зазначає, що на даний час ОСОБА_1 є єдиною особою, яка здійснює догляд за ОСОБА_2 . Одночасно, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та у разі призову на військову службу по мобілізації він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця та буде направлений для проходження військової служби. Вказане призведе до порушення права заявника, оскільки унеможливить реалізацію права на розгляд його заяви про надання відстрочки щодо призову на військову службу, а також вплине на інтереси ОСОБА_2 в контексті необхідності її догляду, оскільки до визнання її недієздатною та встановлення опіки вона, як особа, що страждає на судинну деменцію з вираженим порушенням когнітивно-мнестичних функцій та повною соціальною дезорієнтацією, залишиться без догляду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає зазначену заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як зазначено в ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову (заяви) суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду; з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (вимогам заяви). При вирішенні питання про забезпечення позову (заяви) суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову (заяви) є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення дій, що ведуть за собою неможливість виконання майбутнього рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість виконання майбутнього рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На думку суду, заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення заяви, а захід забезпечення не є співмірним заявленим вимогам заяви (про визнання особи недієздатною та встановлення опіки).

Метою вказаної заяви ОСОБА_1 є визнання особи ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над нею опіки, а не розгляд судом можливості ОСОБА_1 бути призваним чи не призваним на військову службу.

Крім того, заявником не надано жодних доказів того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 чи будь-якими іншими органамивчинялися дії щодо призову його на військову службу.

Так, матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову (заяви) у спосіб, про який просить заявник.

Під час розгляду клопотання про забезпечення позову судом не здійснюється розгляд справи по суті.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову - до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий

Присяжні