Провадження № 2-р/643/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву адвоката Адамової Іммілейли Хаганіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року, ухваленого в цивільній справі за позовом адвоката Костяного Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 позовну заяву адвоката Костяного Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 (позивач), до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США та 108000,00 грн, а також понесені останньою судові витрати в загальному розмірі 8586,72 грн.

Адвокат Адамова І.Х. (представник відповідача), яка діє в інтересах відповідача, звернулась до суду з заявою про роз`яснення рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021, в якій просить роз`яснити, за яким курсом має бути нараховане стягнення згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021.

Представник позивача надав письмові заперечення, згідно з якими просив відмовити в задоволенні заяви. В обґрунтування заперечень зазначив, що дії представника відповідача спрямовані на затягування виконання рішення суду та свідчать про зловживання процесуальними правами. Також в обґрунтування своєї правової позиції представник позивача посилався на численну практику Верховного Суду.

Представник відповідача в судове засідання 15.10.2024 не з`явилась, надала заяву, згідно з якою просила розглядати справу за її відсутності.

Представник позивача в судове засідання 15.10.2024 не з`явився, у письмових запереченнях просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

Згідно з ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Ураховуючи вказані положення законодавства, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суді від 13.03.2024 у справі № 753/8710/21 зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США та 108000,00 грн.

Вказане формулювання резолютивної частини рішення, на переконання суду, є чітким, зрозумілим та не допускає кількох варіантів тлумачення.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для роз`яснення рішення суду.

Доводи представника відповідача відносно того, що рішення суду є незрозумілим в частині валюти виконання рішення та офіційного курсу цієї валюти, яким необхідно керуватись при визначені суми боргу, суд відхиляє, оскільки в рішенні в однозначній та категоричній формі визначено валюту виконання зобов`язання та його розмір - 10000,00 доларів США та 108000,00 грн.

В межах розгляду заяви про роз`яснення судового рішення у суду відсутні підстави надавати оцінку по суті діям виконавця в процедурі примусового виконання рішення, в тому числі щодо валюти рахунків, які за доводами представника відповідача надані виконавцем.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо накладення на відповідача штрафу в порядку п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України та постановлення відповідної ухвали, суд керується таким.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів. Результат тлумачення приватно-правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 385/321/20, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 661/2532/17, від 11.08.2021 у справі № 723/826/19, від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Як вбачається з вказаної норми, повноваження щодо накладення штрафу відносяться до дискреційних, а відтак накладення штрафу є правом, а не обов`язком суду.

Суд звертає увагу, що з заявою про роз`яснення судового рішення звернувся не відповідач, а його представник.

Покладення на відповідача обов`язку сплатити штраф за процесуальні дії, вчинені його представником, на переконання суду суперечитиме вимогам справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що представник відповідача вперше звернулась до суду з заявою щодо роз`яснення рішення.

За таких обставин реалізація представником відповідача процесуального права на звернення до суду з заявою про роз`яснення судового рішення суд не може визнати обставиною, яка вочевидь свідчить про зловживання процесуальними правами.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для накладення штрафу на відповідача.

Керуючись ст. 148, 258-261, 271, 353-354 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви адвоката Адамової Іммілейли Хаганіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року, ухваленого в цивільній справі за позовом адвоката Костяного Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов