Справа №694/1138/24
провадження № 2-з/694/13/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

21.05.2024 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого та рухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, дата видачі 21.09.1999, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , а саме:

-комплекс нежитлових будівель, загальною площею 937.2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

-об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 104,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

-транспортний засіб марки DODGE, модель SPRINTER, рік випуску 2008, дата останньої реєстрації - 19.11.2016, об`єм (потужність) двигуна, см 32997;

-транспортний засіб марки STIM, модель P200, рік випуску 2005, дата останньої реєстрації - 08.09.2012;

-транспортний засіб марки STIM, модель - P200, рік випуску 2005, дата останньої реєстрації - 08.09.2012;

-транспортний засіб марки KRONE, модель - SDP 27, рік випуску 2008, дата останньої реєстрації - 09.06.2018;

-транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2014, дата останньої реєстрації - 27.04.2021, об`єм (потужність) двигуна, см - 31968;

-транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2017, дата останньої реєстрації - 08.02.2024, об`єм (потужність) двигуна, см 32967;

-транспортний засіб марки GRAS, модель GS 55, рік випуску 2007, дата останньої реєстрації - 28.02.2023;

-транспортний засіб марки SCANIA, модель R400, рік випуску 2009, дата останньої реєстрації - 23.08.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 312740;

-транспортний засіб марки SCANIA, модель P114, рік випуску 2003, дата останньої реєстрації 07.09.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 311021;

-транспортний засіб марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, рік випуску 2014, дата останньої реєстрації - 13.09.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 34367;

-транспортний засіб марки KAESSBOHRER, модель SSK 59/10-24, рік випуску 1994, дата останньої реєстрації - 13.01.2024;

-транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2017, дата останньої реєстрації - 08.02.2024, об`єм (потужність) двигуна, см - 32967.

Заборонити державним реєстраторам, приватним нотаріусам та іншим особам вчиняти будь-які дії, що спрямовані на відчуження вказаного нерухомого та рухомого майна, що належить ОСОБА_2 .

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали суд, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України зазначається, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У відповідності з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно постанови КЦС ВС від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно постанова КЦС ВС від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками.

Згідно постанови ВС від 04.04.2023 у справі № 907/268/22, необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову. Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

В постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20 зазначено, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року у справі № 916/2239/22 зазначено що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник вказує на те, що існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, а тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах суми стягнення. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, становить 739959 доларів США, а накладення арешту на майно є співмірним із заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. При цьому заявником доведено, що орієнтовна вартість майна на яке він просить накласти арешт є меншою аніж ціна позову, відтак права відповідача не будуть порушені з огляду на співмірність заходу забезпечення позову позовним вимогам.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо виникнення виникнення перешкод для виконання рішення суду у разі задоволення позову за умови невжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

У справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак суд встановив наявність прямого зв`язку між запропонованими позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову, реальна загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у випадку його ухвалення на користь позивачата дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що відповідач по справі, після отримання позовної заяви про стягнення з нього боргу матиме можливість в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Отже, з метою запобігання вчинення відповідачем дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а саме стягнення боргу заява про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника в обсязі заявлених позовних вимог.

Вказані способи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів або ж майнових активів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати, що існують обставини щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачені частиною 3 статті 154 ЦПК України, у зв`язку з чим зустрічне забезпечення судом не застосовується.

Разом з тим суд зауважує, що заявник просить накласти арешт на два ідентичних за характеристиками транспортні засоби марки STIM, модель - P200, рік випуску 2005, дата останньої реєстрації - 08.09.2012 та два ідентичних за характеристиками транспортні засоби марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2017, дата останньої реєстрації - 08.02.2024, об`єм (потужність) двигуна, см 32967. При цьому заявником не надано доказів існування такої кількості транспортних засобів, а надано витяги лише на 1 автомобіль кожної моделі. Відтак суд позбавлений можливості достеменно встановити чи наявні вказані транспортні засоби у відповідача у такій кількості чи вказані посилання заявника є технічною помилкою при складанні даної заяви. Внаслідок зазначеного суд вважає за можливе накласти арешт лише на одну з кожної вищевказаної моделі транспортних засобів.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.

Накласти арешт на належні на праві власності ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, дата видачі 21.09.1999, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 :

-комплекс нежитлових будівель, загальною площею 937.2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

-об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 104,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

-транспортний засіб марки DODGE, модель SPRINTER, рік випуску 2008, дата останньої реєстрації - 19.11.2016, об`єм (потужність) двигуна, см 32997;

-транспортний засіб марки STIM, модель P200, рік випуску 2005, дата останньої реєстрації - 08.09.2012;

-транспортний засіб марки KRONE, модель - SDP 27, рік випуску 2008, дата останньої реєстрації - 09.06.2018;

-транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2014, дата останньої реєстрації - 27.04.2021, об`єм (потужність) двигуна, см - 31968;

-транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель AMAROK, рік випуску 2017, дата останньої реєстрації - 08.02.2024, об`єм (потужність) двигуна, см 32967;

-транспортний засіб марки GRAS, модель GS 55, рік випуску 2007, дата останньої реєстрації - 28.02.2023;

-транспортний засіб марки SCANIA, модель R400, рік випуску 2009, дата останньої реєстрації - 23.08.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 312740;

-транспортний засіб марки SCANIA, модель P114, рік випуску 2003, дата останньої реєстрації 07.09.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 311021;

-транспортний засіб марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, рік випуску 2014, дата останньої реєстрації - 13.09.2023, об`єм (потужність) двигуна, см 34367;

-транспортний засіб марки KAESSBOHRER, модель SSK 59/10-24, рік випуску 1994, дата останньої реєстрації - 13.01.2024.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, нотаріусам, іншим органам, які виконують функції державного реєстратора вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів, на які накладено арешт.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Суддя Д.І.Сакун