Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

21.10.2024 Справа №607/17249/24

21жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі ТОВ «ФК «Суперіум») звернулось в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором за №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 02 лютого 2018 року в розмірі 25 417,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 грн заборгованість за відсотками.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 02 лютого 2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку за № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник погодився з умовами надання споживчого кредиту, його обслуговування та погашення, умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків, які викладені у правилах споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, що розміщені на сайті банку. Згідно умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов договору.

22 березня 2021 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу за №201, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №0 від 02 лютого 2018 року, перейшло до позивача.

Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість, яка становить 25 417,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 грн заборгованість за відсотками.

Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації останнього та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 02 лютого 2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку за № НОМЕР_1 (далі - Договір).

Згідно умов п. 3.1 Договору сума кредиту за Договором становить 49 900 грн.

Кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме 49 900 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у банку (п. 3.3 Договору).

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіку, що викладений у додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернути не пізніше 02 лютого 2022 року (п. 3.5 Договору).

Розмір ануїтетного платежу становить 1740 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 2 числа (включно) кожного місяця (п. п. 3.6, 3.7 Договору).

Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 28% річних (п. 3.8 Договору).

Додаток №1 до Договору за №0 від 02 лютого 2018 року є графіком платежів та визначення сукупної вартості кредиту. Вказаним графіком платежів передбачено дати та розмір платежів, які підлягають сплаті за кредитом, загальний розмір процентів за користування кредитом 33 543,70 грн, реальну річну процентну ставку, яка становить 31,89% річних та абсолютне значення подорожчання кредиту 33 543,70 грн.

02 лютого 2018 року ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, яким передбачено умови надання кредиту, а саме суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, спосіб, розмір та дату сплати щомісячних платежів за кредитом. Вказана інформація аналогічна умовам кредитного договору за №0 від 02 лютого 2018 року.

Як вбачається з виписки за кредитним договором за №0, клієнт ОСОБА_1 , 02 лютого 2018 року ПАТ «Укрсиббанк» здійснено зарахування на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 грошових коштів в розмірі 49 900 грн.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором та коштів кредиту у встановлений строк не повернув.

22 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Суперіум» (Фактор) та АТ «Укрсиббанк» (Клієнт) укладено договір факторингу за №201.

Відповідно до положень п. п. 2.1, 2.2, 3.1, 4.1 договору факторингу, за цим договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді.

Сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення прав вимоги, складає 12,6% від суми прав вимоги, визначеної в реєстрі боржників.

Право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прави вимоги у Фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток №1.2 до цього договору), за умови сплати Фактором суми фінансування у порядку, визначеному цим договором.

Як слідує з платіжного доручення АТ КБ «ПриватБанк» за №339 від 22 березня 2021 року, ТОВ «ФК «Суперіум» перерахувало на рахунок АТ «Укрсиббанк» грошові кошти в розмірі 476 921,32 грн в якості оплати згідно договору факторингу №201 від 22 березня 2021 року.

Як вбачається з Акту приймання-передавання права вимоги за договором факторингу №201 від 22 березня 2021 року (Додаток №1.2), ТОВ «ФК «Суперіум» та АТ «Укрсиббанк» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №201 від 22 березня 2021 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв право вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором.

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №201 від 22 березня 2021 року, від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 в сумі 25 617,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 заборгованість за відсотками.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи встановлено, що 02 лютого 2018 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №0, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 49 900 грн зі сплатою відсотків у розмірі 28% річних, який зобов`язався повернути до 02 лютого 2022 року, шляхом щомісячної сплати платежів у встановлений строк та визначеному розмірі.

Встановлено, що ПАТ «Укрсиббанк» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі в сумі 49 900 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умов кредитного договору та допустив виникнення заборгованості, яку по даний час не повернув.

Від ПАТ «Укрсиббанк» до позивача ТОВ «ФК «Суперіум» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору за №0 від 02 лютого 2018 року, на підставі договору факторингу за №201 від 22 березня 2021 року та витягу реєстру боржників до вказаного договору.

Докази про те, що такий договір визнаний недійсними чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №201 від 22 березня 2021 року, від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором за №0 в сумі 25 617,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 заборгованість за відсотками.

При цьому, позивач зазначив, що після укладення вищевказаного договору факторингу та набуття права вимоги за кредитним договором за №0 від 02 лютого 2018 року, відповідач сплатив на рахунок позивача 200 грн.

Таким чином, позивач на праві нового кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів від позичальника за кредитним договором за №0 від 02 лютого 2018 року.

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відтак, враховуючи заявлені позивачем суми до стягнення, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором за №0 від 02 лютого 2018 року в розмірі 25 417,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 заборгованість за відсотками, підлягає поверненню відповідачем позивачу.

Більше того, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу), набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованості за кредитним договором за №0 від 02 лютого 2018 року в розмірі 25 417,91 грн, з яких: 22 605,61 грн заборгованість за основним боргом та 3012,30 заборгованість за відсотками, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків. Вказана сума відповідачем не спростована.

Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість за Договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 02 лютого 2018 року у розмірі 25 417 (двадцять п`ять тисяч чотириста сімнадцять) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» 2422,40 грн. в рахунок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», місце знаходження - вул. Вознесенський узвіз, 23 А, прим. 35А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька