ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33252/23

Провадження № 22-ц/4820/1826/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М, Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати внесків за обслуговування будинку та прибудинкової території за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проскурівська 45» (далі - ОСББ, об`єднання) звернулося до суду зі зміненим у подальшому позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

ОСББ зазначило, що співвласники квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , створили ОСББ, яке здійснює утримання житлового будинку та прибудинкової території. Рішенням загальних зборів об`єднання від 15 липня 2021 року (пункт 2 протоколу №3) затверджено разовий внесок на ремонт котельні у розмірі 5 грн/кв.м. Цими ж зборами (пункт 5 протоколу №3) затверджено діючий кошторис доходів і витрат на обслуговування будинку та прибудинкової території, яким встановлено внесок на таке обслуговування для нежитлових приміщень (комерції) у розмірі 7 грн/кв.м. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках нежитлового приміщення, розташованого у дворі, в п`ятиповерховому будинку, на третьому поверсі, загальною площею 150,1 кв.м, а тому вони зобов`язані нести витрати на утримання спільного майна. Відповідачі не оплачують ці послуги, внаслідок чого за період з 1 серпня 2021 року по 31 жовтня 2023 року за кожним із них виникла заборгованість у розмірі 14 559 грн 70 коп. (375 грн 25 коп. - разовий внесок на ремонт котельні, 14 184 грн 45 коп. - внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території). Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прострочили виконання зобов`язання з оплати вказаних внесків, то кожний із них має сплатити позивачеві 2 243 грн 16 коп. інфляційних втрат і 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 31 серпня 2021 року по 31 жовтня 2023 року.

За таких обставин ОСББ просило суд стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на свою користь 14 559 грн 70 коп. внеску на обслуговування житлового будинку і прибудинкової території та цільового внеску на ремонт котельні, 2 243 грн 16 коп. інфляційних втрат, 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми, а всього - 17 306 грн 88 коп. з кожного.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ 14 559 грн 70 коп. заборгованості зі сплати внеску на обслуговування житлового будинку і прибудинкової території та цільового внеску на ремонт котельні, 2 243 грн 16 коп. інфляційних і 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми, а всього - 17 306 грн 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ 14 559 грн 70 коп. заборгованості зі сплати внеску на обслуговування житлового будинку і прибудинкової території та цільового внеску на ремонт котельні, 2 243 грн 16 коп. інфляційних і 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми, а всього - 17 306 грн 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 2 684 грн судових витрат зі сплати судового збору, з кожного по 1 342 грн.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСББ по 12 500 грн витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як співвласники нежитлового приміщення не сплачували внески на обслуговування житлового будинку і прибудинкової території та не сплатили цільовий внесок на ремонт котельні, внаслідок чого з них на користь ОСББ слід стягнути заборгованість у розмірі 14 559 грн 70 коп. Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прострочили виконання грошового зобов`язання, то вони повинні сплатити ОСББ 2 243 грн 16 коп. інфляційних втрат і 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що у зв`язку з розглядом справи ОСББ понесло реальні та обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, а тому ці витрати повинні бути відшкодовані йому відповідачами в рівних частках.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати основне і додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нежитлове приміщення відповідачів не віднесене до спільної власності ОСББ та розміщене поза межами прибудинкової території об`єднання, а тому позивач безпідставно висунув вимогу про стягнення витрат на його утримання. ОСББ не надавало ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого він не зобов`язаний оплачувати ці послуги. Отже відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь об`єднання заборгованості зі сплати внесків, інфляційних втрат і трьох процентів від простроченої суми. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Водночас ОСББ не довело свої витрати на професійну правничу допомогу, а тому суд безпідставно поклав ці витрати на відповідача.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності основного та додаткового рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь об`єднання заборгованості зі сплати внесків, інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми та судових витрат, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядаються.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСББ подало відзив на апеляційну скаргу з порушенням встановленого судом апеляційної інстанції строку. Вказані причини пропуску цього строку (погіршення стану здоров`я одного з адвокатів) не є поважними. Відтак апеляційний суд відмовив ОСББ у поновленні процесуального строку та залишив указаний відзив на апеляційну скаргу без розгляду.

ОСОБА_1 не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

10 травня 2018 року установчі збори співвласників багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , створили ОСББ, яке діє на підставі зареєстрованого Статуту.

Пунктом 3 розділу ІІ Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За змістом пунктів 2, 3 розділу ІІІ, пункту 2 розділу IV Статуту до виключної компетенції загальних зборів як вищого органу управління об`єднання серед іншого належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків платежів співвласників.

Згідно пункту 2 розділу V Статуту співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Рішенням загальних зборів об`єднання від 23 липня 2018 року №2 встановлено розмір щомісячного внеску на утримання будинку із розрахунку: 3,5 грн за 1 кв.м площі квартири та комори; 5,5 грн за 1 кв.м комерційного приміщення; 150 грн за паркінг на місяць.

Рішенням загальних зборів об`єднання від 15 липня 2021 року №3 збільшено розмір внесків на утримання будинку, зокрема, для квартир - до 5 грн за 1 кв.м площі, для комерційних приміщень - до 7 грн за 1 кв.м площі. Цим же рішенням затверджено разовий внесок на ремонт котельні із розрахунку 5 грн за 1 кв.м.

Відповідачам на праві спільної власності в рівних частках належить нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , розташоване у дворі, в п`ятиповерховому будинку, на третьому поверсі, загальною площею 150,1 кв.м.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не сплачували на користь ОСББ внески та платежі, внаслідок чого за період з 1 серпня 2021 року до 31 жовтня 2023 року за кожним із них виникла заборгованість у розмірі 14 559 грн 70 коп., із яких: 375 грн 25 коп. - разовий внесок на ремонт котельні, 14 184 грн 45 коп. - внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

За змістом статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою статті 385 ЦК України визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України від 29 листопада 2001 року №2866-ІІІ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон №2866-ІІІ) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Із положень статті 21 Закон №2866-ІІІ слідує, що кошти об`єднання складаються, серед іншого, з внесків і платежів співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Як передбачено статтею 7 Закону України від 14 травня 2015 року №417-VІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон №417-VІІІ), співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (частина перша). Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга). У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника (частина третя).

В силу пункту 29 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №712, плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесння авансових платежів.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема витрати, пов`язані з майном, тягар його утримання та охорони.

Співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані забезпечувати належне утримання та технічне обслуговування спільного майна будинку шляхом здійнення відповідних внесків і платежів. Порядок сплати та розміри внесків і платежів співвласників встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_2 є співвласником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , розташованого у дворі, в п`ятиповерховому будинку, на третьому поверсі, загальною площею 150,1 кв.м. Це нежитлове приміщення є цільним і самостійним об`єктом нерухомого майна, має спільні з іншою частиною багатоквартирного будинку несучі та огороджувальні конструкції, електричне та сантехнічне обладнання всередині будинку, розташоване на спільній прибудинковій території та за однією адресою.

Відтак належне ОСОБА_2 нежитлове приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку, а тому у відповідача виникло зобов`язання з утримання спільного майна шляхом здійснення відповідних внесків і платежів на користь об`єднання.

Твердження ОСОБА_2 про те, що нежитлове приміщення не віднесене до спільної власності ОСББ та розміщене поза межами прибудинкової території, суперечить фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_2 як співвласник нежитлового приміщення не здійснював оплату внесків на утримання житлового будинку і прибудинкової території, а також не сплатив разовий внесок на ремонт котельні, у зв`язку з чим з нього на користь ОСББ слід стягнути борг у розмірі 14 559 грн 70 коп.

ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами розмір нарахованого ОСББ боргу за послуги з управління багатоквартирним будинком, а його доводи про ненадання об`єднанням таких послуг є необґрунтованими.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Предметом виконання грошового зобов`язання з оплати послуг із утримання будинку є певна грошова сума, що має бути сплачена співвласником виконавцю послуги. Таке зобов`язання має бути виконане співвласником у визначений статутом об`єднання чи законодавством строк.

Прострочення виконання співвласником зобов`язання зі сплати внесків і платежів на утримання будинку тягне за собою нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних як особливої міри відповідальності боржника за знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а також утримання та користування боржником цими коштами.

ОСОБА_2 повинен був сплачувати внески на утримання будинку періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа поточного місяця.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого з нього на користь ОСББ підлягають стягненню 2 243 грн 16 коп. інфляційних втрат і 505 грн 02 коп. трьох процентів річних від простроченої суми. Вказані суми судом обчислені правильно, їх розмір і порядок нарахування ОСОБА_2 не оспорюється.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність підстав для стягнення з нього на користь ОСББ внесків на утримання будинку, інфляційних втрат і процентів на прострочену суму не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

б) щодо витрат на професійну правничу допомогу

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Із матеріалів справи слідує, що за договорами про надання правової допомоги від 29 травня 2023 року №29/05/2023/ц і від 21 червня 2023 року №21/06/2023/ц (із додатковими угодами), укладеними між ОСББ та адвокатом Горбанем О.В. щодо стягнення з кожного із відповідачів заборгованості по внескам і наданим послугам (т. 1 а.с. 208-211), останній надавав об`єднанню професійну правничу допомогу по справі. За умовами цих договорів (пункти 3.1, 3.3) сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 10 000 грн по кожному договору, які мали бути сплачені ОСББ на підставі виставленого адвокатом рахунку.

Відповідно до актів здачі-приймання правничої допомоги (послуг) від 5 червня 2024 року (т. 1 а.с. 214-215) адвокат Горбань О.В. надав ОСББ юридичні послуги у виді складення розрахунків заборгованості по внескам на утримання, трьох процентів річних та інфляційних; підготовки та подання позовної заяви та участі в судових засіданнях.

Згідно з платіжними інструкціями №1874 від 29 травня 2023 року та №1897 від 22 червня 2023 року (т. 1 а.с. 212-213) ОСББ перерахувало на банківський рахунок адвоката Горбаня О.В. грошові кошти в сумі 20 000 грн.

Крім того , на підставі договору про надання правничої допомоги від 12 лютого 2024 року, укладеного між ОСББ та адвокатом Роховим О.В. (т. 1 а.с. 30-31), останній надавав об`єднанню професійну правничу допомогу по справі. За умовами цього договору (пункт 2.1) сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 5 000 грн, які мали бути сплачені ОСББ на банківський рахунок адвоката. Також договором передбачено (пункт 2.2), що факт виконання адвокатом зобов`язань за договором підтверджується актом виконання робіт (надання послуг).

Із акту виконання робіт (наданих послуг) від 25 липня 2024 року (т. 1 а.с. 217) вбачається, що адвокат Рохов О.В. надав ОСББ юридичні послуги у виді збирання письмових доказів, складення заяви про зменшення позовних вимог і представництва інтересів позивача під час розгляду справи.

Відповідно до платіжної інструкції №2121 від 12 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 216) ОСББ перерахувало на банківський рахунок адвоката Рохова О.В. грошові кошти в сумі 5 000 грн.

До закінчення судових дебатів ОСББ зробило заяву про подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду

29 липня 2024 року ОСББ звернулося до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів на свою користь 25 000 грн витрат на професійну правову допомогу (т. 1 а.с. 205-207). До цієї заяви ОСББ додало вказані документи ( крім договору про надання правничої допомоги від 12 лютого 2024 року, укладеного між ОСББ та адвокатом Роховим О.В.).

Подані докази вказують на те, що ОСББ понесло витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Ці витрати є співмірними з обсягом отриманих позивачем юридичних послуг і тривалістю їх надання адвокатами.

За таких обставин суд першої інстанції правильно поклав ці витрати на відповідачів у рівних частках.

Доводи ОСОБА_2 про необґрунтованість понесених об`єднанням судових витрат суперечать фактичним обставинам справи.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Чевилюк З.А.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 24