ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1545/23

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1199/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин Антоніна Миколаївна.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 червня 2024 року, повний текст рішення складено 28 червня 2024 року.

В С Т А Н О В И В:

у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 23.02.2018 між ним та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М.;

- витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 нежитлові будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 559,3 кв.м, які складаються з наступних об`єктів: контори, загальною площею 87,1 кв.м, столярної майстерні, загальною площею 54,6 кв.м., прибудови, загальною площею 14,5 кв.м., складу/щитової, загальною площею 54,6 кв.м, майстерні, загальною площею 54,6 кв.м., майстерні, загальною площею 48,9 кв.м, пилорами, загальною площею 46,1 кв.м.;

- стягнути з ОСОБА_4 175 000 грн в рахунок відшкодування спричинених останнім матеріальних збитків;

- стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з лікуванням тяжких хронічних захворювань, травм, з 2016 року близько року він перебував на стаціонарному лікуванні, в тому числі у відділенні реанімації, у зв`язку з чим не мав змоги працювати чи здійснювати підприємницьку діяльність, не мав заробітків та доходів, змушений був позичати кошти на лікування. У 2012 році Ніжинська міська рада надала йому приміщення-гуртожиток по АДРЕСА_2 , а оскільки приміщення було не пристосоване для проживання внаслідок відсутності елементарних побутовим умов, він змушений був винаймати житло для проживання. Враховуючи, що в цей період він хворів, витрата коштів на винаймання житла ставило його додатково у тяжке матеріальне становище, оскільки кошти для цього також брав у борг.

Знаючи про його вкрай тяжке матеріальне становище, а також про те, що він хотів належне йому нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 передати на баланс Ніжинської міської ради, відповідач ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, почав умовляти його, давати обіцянки щодо оформлення та облаштування гуртожитку, а потім і тиснути на нього з метою купівлі частини виробничих приміщень. В таких умовах, він був змушений переоформити частину приміщень на відповідача ОСОБА_4 .

Технічну документацію та оцінку майна замовляв ОСОБА_4 , тому про включення до технічної документації для оформлення договору приміщень, які позивач не погоджувався продавати, він дізнався тільки у нотаріуса. Там же побачив, що оцінка нерухомості була занадто занижена. У зв`язку з цим, при оформленні договору у нотаріуса він заперечував, був розгублений.

До укладення спірного договору 12 лютого 2018 року ОСОБА_4 написав власноручно йому розписку щодо виплати 3000 доларів США за придбане ним майно до 01.09.2018, що свідчить про неповний розрахунок покупця при укладені договору. Безпосередньо при укладенні договору у нотаріуса виявилось, що покупцем за договором буде мати ОСОБА_4 .

Позивач змушений був погодитись на укладення договору на вкрай невигідних умовах, оскільки був фактично бездомним, хворим, без засобів для існування, так як ОСОБА_4 гарантував все уладнати по житлу, виконати відповідний ремонт та благоустрій гуртожитку, в рахунок виконання зобов`язань за договором, а також оплатити обумовлені кошти для погашення боргів.

Проте протягом трьох років ОСОБА_4 так і не дотримався обіцянок, а після звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору, здійснив відчуження майна ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_4 нанесено позивачу додаткових матеріальних збитків у сумі 175 000 грн., оскільки у гуртожитку було розміщено працівників організації по прибиранню міста, був зруйнований виконаний ним частковий ремонт гуртожитку, водопостачання із відведенням, у зв`язку з чим позивач змушений був винаймати житло..

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що судом не були повністю досліджені факти та докази, які підтверджують укладення договору під тиском, погрозами, при вкрай тяжких для позивача обставинах та на невигідних умовах.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_5 та не враховані показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на не взяття до уваги, що при укладенні договору купівлі-продажу були сплачені не всі кошти, не взято до уваги стан здоров`я позивача, обставини, які свідчать про тяжке матеріальне становище, яким скористався відповідач ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 23.02.2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, відповідно до якого ОСОБА_9 , як продавець, передав у власність, а ОСОБА_3 , як покупець, прийняла у власність нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 559,3 кв.м, розміщених на земельних ділянках площею 0,2748 га, за кадастровим номером :02:002:0014, та площею 0,1444 га, за кадастровим номером :02:002:0015, суб`єктом права власності яких є територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області та складаються з: контори А, загальною площею 87,1 кв.м., столярної майстерні М, загальною площею 308,1 кв.м., прибудови м1, загальною площею 14,5 кв.м., складу-щитової И, загальною площею 54,6 кв.м., майстерні И1, загальною площею 48,9 кв.м., пилорами У, загальною площею 46,1 кв.м., який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Турчин А.М. Відчужувані нежитлові будівлі належать продавцю на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду по справі 2-173 від 31.01.2006 та зареєстровані Ніжинським МБТІ 05.06.2006 (а.с.195-196 т.1).

Згідно з пунктом 3 вказаного договору продаж вчинено за 139 825 грн, які покупець сплатив повністю продавцю до підписання договору, сторони не мають претензій щодо проведених розрахунків. Ринкова вартість нежитлових будівель становить 139 825 грн згідно звіту №2347480_18102017_49 про оцінку майна оцінювача ОСОБА_10 , ТОВ Бюро нерухомості від 18 жовтня 2017 року (пункт 4 договору).

Відповідно до п.п. 10,11 договору сторони підтверджують, що не обмежені в праві укладати правочини, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього договору. Сторони свідчать, що в тексті договору зафіксовані всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу, будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у цьому тексті після підписання договору не матимуть правового значення. Про правові наслідки укриття розміру дійсної продажної ціни відчужуваного майна, а також про правові наслідки правочину, вчиненого під впливом помилки, обману, насильства сторони ознайомлені (п.15).

27.04.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, за яким ОСОБА_3 здійснено продаж ОСОБА_2 нежитлових будівель, розташованих у АДРЕСА_1 , загальною площею 559,3 кв.м, розміщених на земельних ділянках площею 0,2748 га, за кадастровим номером :02:002:0014, та площею 0,1444 га, за кадастровим номером :02:002:0015, а саме: контори А, загальною площею 87,1 кв.м., столярної майстерні М, загальною площею 308,1 кв.м., прибудови м1, загальною площею 14,5 кв.м., складу-щитової И, загальною площею 54,6 кв.м., майстерні И1, загальною площею 48,9 кв.м., пилорами У, загальною площею 46,1 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Турчин А.М, зареєстрований в реєстрі за № 302. Відчужувані нежитлові будівлі належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу 23.02.2018 за № 159 (а.с.193-194 т.1).

Статтею 204 ЦПК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст.215 ЦК України).

Тлумачення статтей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, який оспорюється на підставі ст.233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним на підставі ст.233 ЦК України та предметом доказування у справі є:

1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин;

2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Тобто для визнання правочину недійсним на підставі ч.1 ст.233 ЦК України необхідна сукупність вказаних умов.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства особи, учасника правочину, та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах.

Виходячи із системного аналізу наведених норм, визнання правочину недійсним на підставі ст.233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин.

За змістом ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Положеннями ч.1 ст.388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем на обгрунтування своїх вимог докази у їх сукупності, із врахуванням презумпції правомірності правочину, не доводять, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 23.02.2018 було укладено на вкрай невигідних для нього умовах та, що його волевиявлення не відповідало внутрішній волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених оспорюваним правочином, зокрема позивач взагалі не визначив та не навів, які саме невигідні умови настали для нього при укладенні цього договору; чи дійсно умови оспорюваного договору були вкрай невигідними для нього з огляду на його майновий стан і доходи; чи дійсно оспорюваний договір був вчинений саме для усунення тяжких обставин; чи мав він можливість продати нежитлові приміщення на момент вчинення оспорюваного договору на більш вигідних умовах, чи мав намір передати нерухоме майно в комунальну власність; чи є нерозривний причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та вчиненням оспорюваного договору, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. А оскільки у ході розгляду справи не знайшло підтвердження достатніми та належними доказами наявність правових підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу від 23.02.2018 недійсним, тому і похідні вимоги про витребування у відповідачки ОСОБА_2 , як добросовісного набувача, спірних нежитлових будівель, що були предметом оспорюваного договору та стягнення з відповідача ОСОБА_4 збитків у сумі 175 000 грн задоволенню не підлягали.

Апеляційний суд в цілому погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції, які узгоджуються з приписами законодавства, яке розповсюджується на спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарг про те, що при укладенні договору купівлі-продажу були сплачені не всі кошти, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки такі доводи спростовуються змістом укладеного правочину. Крім того, оспорюваний правочин був укладений між позивачем та ОСОБА_3 , а не з ОСОБА_4 .

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки такі доводи належними доказами по справі не підтверджені.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2024 року.

Головуюча: Судді: