Справа № 209/5732/24
Провадження № 2-о/209/114/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2024 рокуДніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Юрченко Я.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Переверзова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, уточнив її під час судового розгляду, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Рибальське Охтирського району Сумської області, Україна, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років у місті Горлівка Донецької області, Україна; встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , правовстановлюючого документу - заповіту, складеного 27 березня 2007 року ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1773.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Рибальське, Охтирського району, Сумської області, що підтверджується копію свідоцтва про народження. Під час окупації міста Горлівка, Донецької області, ОСОБА_3 залишалась мешкати за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_1 , оскільки була людиною похилого віку та за станом здоров`я не покинула свою домівку.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що надано медичну довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , видане 13 листопада 2023 року Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. Після її смерті відкрилась спадщина. При усному звернені до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), отримав усну відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і в усній формі було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті ОСОБА_3 , оскільки м. Горлівка, Донецької області є тимчасово окупованою територією і державні органи фактично не здійснюють своїх повноважень відповідно до діючого законодавства України. Отримати свідоцтво про смерть, встановленого законами України зразка, він можливості не має. 27.03.2007 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М., де спадкоємцем визначений заявник, проте його прізвище зазначено як « ОСОБА_4 ». Встановлення факту родинних відносин необхідно для належного оформлення та отримання спадщини через смерть матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки інший порядок не встановлений чинним законодавством.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2024 року вказана заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 21).

Ухвалою судді від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с. 22).

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Уповноважений представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.36).

Заінтересована особа - брат заявника, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. В поданій заяві підтвердив, що є рідним братом заявника, що дійсно їх мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасово окупованій території, йому відомо, що на ім`я брата - ОСОБА_1 матір`ю був складений заповіт та ніяких заперечень та спору з приводу спадкового майна між ними не має, у зв`язку з чим просив задовольнити його заяву (а.с. 41-42).

З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін, заявник заявлені вимоги підтримує, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог поданої заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області від 27.08.2005 року (повторно), актовий запис № 25, де батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Як вбачається із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 20 листопада 1996 року Калінінським РВ УМВС України у м. Горлівці, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Рибальське Ахтирського району Сумської області (а.с. 8).

Згідно з дипломом № НОМЕР_3 , який виданий 21 липня 1977 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті (реєстраційний № НОМЕР_4 ), ОСОБА_1 закінчив 3 повний курс середнього професійно-технічного училища № 55 м. Горлівки Донецької області та здобув професію електромонтажника по освітленню і електрообладнанню та загальну середню освіту (а.с. 17).

Тобто, в усіх офіційних документах прізвище заявника записано через літеру «є», в той час, коли у батька, матері та брата прізвище записано через літеру «е».

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами: перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника i в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги i заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення i справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Родинні відносини (споріднення) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Так, факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується наданими заявником доказами.

З`ясовано, що 27.03.2007 року ОСОБА_3 складений заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М., де остання заповіла належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 , а також належні їй земельні ділянки, площею 0,2504 га, 0,2290 га, розташовані за вищезазначеною адресою, та площею 2,1823 га, розташовану на території Рибальської сільської Ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За приписами ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 тощо.

Під час судового провадження знайшло підтвердження юридичне значення для ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин з матір`ю, оскільки від цього залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав останнього, враховуючи, що у нього виникне можливість підтвердження свого походження, а отже і родинних відносин. Однак заявник для реалізації свого права на спадкування не може підтвердити факт родинних відносин зі спадкодавцем, оскільки в заповіті від 27.03.2007 року було не вірно зазначено його прізвище як « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_7 ».

Крім того, стаття 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту, в тому числі, смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Зокрема, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

В силу ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, уродженка с. Рибальське Охтирського району Сумської області, РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт громадянина України ID-карта НОМЕР_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15.).

Факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується копією «Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 », що видано 13.11.2023 року так званим «Калінінським відділом РАСЦ Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР» (а.с. 10). Згідно довідки про смерть № 3025 від 10.11.2023 року, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 82 роки. Причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність (а.с.12). Документи, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 видані органами влади, що розміщені на неконтрольованій Україною території.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «IlaЄcu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.

Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підставою звернення заявника до суду є, в тому числі, неможливість реєстрації факту смерті його матері - ОСОБА_3 . В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги, що встановлення вказаних вище фактів має для заявника юридичне значення, оскільки останній позбавлений можливості оформити право на спадщину, не може у іншийспосіб здійснити реєстрацію смерті своєї матері ОСОБА_3 , у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. В.Стуса, 2А), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Рибальське Охтирського району Сумської області, Україна, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років у місті Горлівка Донецької області, Україна.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , правовстановлюючого документу - заповіту, складеного 27 березня 2007 року ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1773.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2024 року

Суддя Я.О.Юрченко