Справа № 748/1946/24
Проваждення № 2/737/237/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2024 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого суддіКоренькова А.А.
за участі секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу № 748/1946/24
за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2
до відповідачаОлишівської селищної ради
треті особи Чернігівська районна державна нотаріальна контора ОСОБА_3
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явилися

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є позивачі: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 та третя особа: ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_4 заповіту не склав. До спадкового майна, що залишилось після померлого, входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок був побудований ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час перебування в шлюбі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належної їм частини у спадщині покійного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не оформили право власності на домоволодіння, у зв`язку з чим нотаріус відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом майна померлого.

Просять суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_4 .

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.04.2024 справу за вказаною позовною заявою передано для розгляду за підсудністю до Куликівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 5 серпня 2024 року.

5 серпня 2024 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

29 серпня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням позивача.

Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у відсутності її представника.

Відповідач Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області надала заяву, в якій вказує, що не заперечує проти задоволення позовних вимог просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази надані сторонами матеріали спадкової справи № 2/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , які надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області, судом встановлені наступні обставини та правовідносини, що виникли між сторонами.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 3 лютого 1967 року (а.с.12).

Під час шлюбу ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 в 1970 році побудували житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , проте не ввели його в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 10,11)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно довідки Олишівської селищної ради № 264 від 29.03.2024 ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована дружина ОСОБА_2 (а.с. 20).

З довідок Олишівської селищної ради № 265 від 29.03.2024 та № 310 від 15.04.2024 вбачається, що згідно записів погосподарської книги №5 особовий рахунок № НОМЕР_1 за 2016-2020 роки та погосподарської книги №8 особовий рахунок №542 за 1983-1985 роки головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був записаний ОСОБА_4 (а.с. 18-19).

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив (а.с. 101).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої входить домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , який був побудований в 1970 році, до складу якого входять житловий будинок літ. А-1, а-1, а - загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., погріб літ.Б.В, гараж літ. Г (а.с. 25-29).

Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 19.03.2024 № 554 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 95 на звороті).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Спадкоємцями першої черги за законом майна померлого спадкодавця є дружина померлого ОСОБА_4 та їх спільні зі спадкодавцем дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відомості щодо інших спадкоємців, які претендують на спадщину, у спадковій справі відсутні.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належної їй частки спадщини (а.с. 81-82).

Спадщину після смерті батька прийняла ОСОБА_1 (а.с.80).

Нотаріус своєю постановою відмовив ОСОБА_1 . у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом майна померлого на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 24).

Надані докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

Як встановлено судом з наданих позивачами доказів, будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 було побудовано померлим ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 в 1970 році під час перебування в шлюбі.

Майнові відносини, які виникли між померлим та ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу на момент побудови житлового будинку з надвірними спорудами, що входить до складу спадщини, регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР. Статтею 22 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Докази наявності рішення суду або домовленості між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_4 які б по іншому визначали їх частки у праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею частки у спільному майні подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від спадщини, а ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 . Наявність інших спадкоємців судом не встановлена.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивачі позбавлені можливості оформити своє право нерухоме майно у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на таке майно та у зв`язку із відсутністю у позивачів документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких умов, враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було побудоване до 05.08.1992 року в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , але правовстановлюючі документи на будинок не оформлені, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнати право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Куликівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку (позначеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок літ. А-1, а-1, а загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., погріб літ. Б, В, гараж літ. Г) садиби АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 .

3. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку у спільному майні подружжя житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок літ. А-1, а-1, а загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., погріб літ. Б, В, гараж літ. Г) садиби АДРЕСА_1 .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 23 вересня 2024 року.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ