Справа № 204/3818/24
Провадження № 2/204/2299/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену ДТП у розмірі 41 651 грн., а також судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.09.2023 року о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Тітова, поблизу будинку №29-б в м. Дніпро, при зміні напрямку руху ліворуч на полосу зустрічної смуги допустив зіткнення з автомобілем «Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась з боку вулиці Макарова в напрямку пр.О.Поля в м. Дніпро в правому ряді руху у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач зазнав матеріальних збитків, що складає згідно розрахунку № 0472/280324 від 28.03.2024 року та Акту виконаних робіт № 0472/280324 від 04.04.2024 року у розмірі 41 651 грн., а пасажиру спричинено тілесні ушкодження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024 року по справі № 204/1611/23 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. Таким чином, вина водія ОСОБА_2 у спричинені матеріальної шкоди позивачу підтверджується ухвалою суду, про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 30.04.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У судовому засіданні встановлено, що 24.09.2023 року, о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Тітова, поблизу будинку №29-б в м. Дніпро, при зміні напрямку руху ліворуч на полосу зустрічної смуги допустив зіткнення з автомобілем «Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась з боку вулиці Макарова в напрямку пр. О. Поля в м. Дніпро в правому ряді руху у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження, а пасажиру спричинено тілесні ушкодження.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2024 у справі № 204/16112/23 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 25.09.2023 до ЄРДР за № 0003773 за даним фактом закрито у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана вище ухвала суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини відповідача у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню.

Обґрунтовуючи спричинення шкоди позивач ОСОБА_1 посилається на розрахунок № 0472/280324 від 28.03.2024 року та Акт виконаних робіт № 0472/280324 від 04.04.2024 року, виконаний Фізичною особою - підприємець ОСОБА_3 , згідно якого вартість матеріальних збитків становить 41 651 грн.

Надаючи оцінку наданим доказам та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій відповідача, якими завдано шкоду майну позивача, не встановлена у становлений законом порядок. Стороною відповідача заперечується причетність до вказаних подій відповідача.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано суду розрахунок № 0472/280324 від 28.03.2024 та Акт виконаних робіт від 04.04.2024 року на загальну суму 41 651 грн., виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Однак, суд не приймає дані розрахунки та акт виконаних робіт у якості належних та допустимих доказів матеріальної шкоди, оскільки стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, що особа, яка проводила розрахунок-калькуляцію вартості ремонтно-відновлювальних робіт, має на це відповідну ліцензію (сертификат). Автотоварознавчого дослідження про незалежну оцінку майна, (визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, розміру матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП) надано не було. Крім того, позивачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів оплати вартості ремонтних робіт пошкодженого автомобіля відповідно до наданого Акту виконаних робіт.

За змістом статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів тощо.

Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем своїх позовних вимог щодо розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу у задоволені позову відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 106, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська