532/1099/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 р. м. Кобеляки Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов укладеного з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитного договору № від 28.11.2018 про надання кредиту, в нього утворилася заборгованість на загальну суму 66896,50 грн, які позивач прохав стягнути з відповідача.

16.05.2024 ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 18 червня 2024 року в залі судових засідань Кобеляцького районного суду, яке в подальшому відкладалося на 17.07.2024 та 24.09.2024.

10.06.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, де він позовні вимоги не визнав та прохає відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено того, що за договором відступлення прав вимоги, що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, тобто не доведено факту передання права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача, а вимога про стягненя боргу є необгрунтованою та безпіставною.

13.06.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, де представник позивача ОСОБА_2 надав докази підтвердження відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача та прохав задовольнити позовні вимоги, визнавши позицію відповідача такою, що не підлягає задоволенню.

15.07.2024 до суду надійшли письмові пояснення відповідача на позов, де зазначається, що в справі відсутні докази виконання фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів у розпорядження клієнта сплати фактором клієнту ціни продажу, оскільки платіжне доручення, яке надано стороною позивача не відповідає вимогам п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою НБУ від 21.01.2004 № 22, яка була чинною на момент проведення платіжної операції, а втрата чинності відбулася 01.08.2022, оскільки в ньому відсутній підпис платника.

24.09.2024 сторони в судове засідання не з`явилися, прохали розгляд справи проводити за їхньої відсутності, взявши до уваги їх письмові пояснення та докази, що перебувають у матеріалах справи.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В матеріалах справи зазначено, що 28 листопада 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а.с. 5,6,7,8,49).

30.07.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20200730, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с.9-10).

Згідно з п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі портфеля заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до цього портфеля та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами до Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30.07.2020, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 78 896,50 грн., з яких:

- 43 129,71 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 5,39 грн. сума заборгованості за відсотками;

- 22 906,04 грн сума заборгованості за щомісячними процентами;

- 12 855,36 грн сума заборгованості за пенею (а.с.11).

Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній здійснив два платежі, а саме 11.05.2021 на суму 10 000,00 грн. та 15.11.2021 на суму 2000,00 грн для погащення кредитної заборгованості.

З часу отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2020 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Наразі ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № № від 28.11.2018 в сумі 66 896,50 грн, з яких :

- 43 129,71 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10 911,43 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами;

- 12 855,36 грн сума заборгованості за пенею.

Згідно з Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

За умови, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати наявної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідач не визнав позов, посилаючись на те, що позивачем не доведено відступлення прав вимоги, а саме що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, не доведено факту передання права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до позивача, а вимога про стягненя боргу є необгрунтованою та безпіставною. Також зазначав, що в справі відсутні докази виконання фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів у розпорядження клієнта сплати фактором клієнту ціни продажу, оскільки платіжне доручення, яке надано стороною позивача не відповідає вимогам п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою НБУ від 21.01.2004 № 22, яка була чинною на момент проведення платіжної операції, а втрата чинності відбулася 01.08.2022, оскільки в ньому відсутній підпис платника.

Підтвердженням відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» є платіжна інструкція № 16423 від 31.07.2020 про оплату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 20200730 від 30.07.2020, договір відступлення пра вимоги № 20200730 від 30.07.2020 та додаток № 1 до вказано договору, а саме реєстр боржників ( а.с. 52, 53-57, 58-60).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки заявлені позивачем вимоги знайшли в суді своє підтвердження, то потрібно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, , ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за крдитним договором № від 28.11.2018 в розмірі 66 896,50 (шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто шість грн 50 коп) грн., що складається з :

- 43 129,71 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10 911,43 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами;

- 12 855,36 грн сума заборгованості за пенею.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, , ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 028, 00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, , ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за крдитним договором № від 28.11.2018 в розмірі 66 896,50 (шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто шість грн 50 коп) грн., що складається з :

- 43 129,71 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10 911,43 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами;

- 12 855,36 грн сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, , ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 028, 00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

24.09.2024 складено повне судове рішення.

Суддя