ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6859/23 Провадження 2/636/472/24
27.05.2024 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив позбавити останню батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач проживали у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2016 року. У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.12.2019 рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач пішла з сім`ї, залишивши сина з батьком, перестала спілкуватись з дитиною, не приймає участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Вихованням та утриманням сина займається позивач та його батьки. 29.05.2023 рішенням Харківського районного суду Харківської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, проте відповідач вказане рішення не виконує, матеріально дитину не підтримує. Дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2023 року позивач з сином проживають у батьків позивача за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, тому її необхідно позбавити батьківських прав.
Представник позивача надала заяву, в якій просила розгляд проводити без їх участі, вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання, призначені на 09.04.2024 та 27.05.2024 не з`явилась, відзив на позовну заяву не надала, про відкриття провадження в справі та про проведення судових засідань повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Від третьої особи надійшла заява, в якій представник просила розгляд справи провести без їх участі та винести рішення на підставі наявних доказів та в інтересах дитини згідно чинного законодавства.
Зі згоди позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
16.12.2019 рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб, укладений 22.10.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с.17).
ОСОБА_4 30.09.2022 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.16).
Позивач та дитина - ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади (а.с.8, 14).
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29.05.2023 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 800.00 грн., що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с.18-20).

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.22) за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_7 , 1975 р.н., ОСОБА_8 , 1971 р.н.

Згідно копії пояснень Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Роганської селищної ради від 04.08.2023 (а.с.23) позивач разом з сином фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , де також проживають та зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . В квартирі наявні всі умови для повноцінного проживання та розвитку дитини. На підтвердження надано копію акту обстеження умов проживання від 26.04.2024 (а.с.73), проведеного за вказаною адресою.

27.02.2023 відповідач надала до Харківського районного суду Харківської області заяву (копія а.с.24), в якій зазначила про відсутність заперечень проти визначення місця проживання дитини з батьком, у зв`язку з відсутністю у неї власного житла, місця роботи та можливості забезпечувати дитину.

27.02.2023 ст.інспектором ССД Роганської селищної ради винесено попередження (а.с.25) відповідачу щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України.

Згідно інформації від 03.10.2023 №18 з АЗПСМ с. Хроли (а.с.26) дитина ОСОБА_3 перебуває на медичному обліку, регулярно проходить профілактичні огляди у супроводі батька або бабусі, які постійно підтримують контакт з медичними фахівцями. Мати до закладу жодного разу не з`являлася, із медичними фахівцями не спілкується і станом сина не цікавиться.

Згідно копії листа з КЗ «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області» від 09.10.2023 №01-29/76 ОСОБА_9 батьківські збори не відвідує, навчанням сина - ОСОБА_3 (учня ліцею) не цікавиться, контакт з вчителем не підтримує.

Згідно інформації керівника гуртка з вокалу «Срібний дзвіночок» Пономаренківського ліцею від 12.10.2023 (а.с.28) ОСОБА_3 відвідує гурток, влаштований бабусею, контакт з керівником підтримують батько та бабуся, цікавляться успіхами дитини, присутні на заходах, у яких дитина приймає участь. Мати з керівником не спілкувалася, успіхами дитини не цікавилася.

Аналогічного змісту надано інформацію керівником хореографічного гуртка «Multycolor» від 16.10.2023 (а.с.29).

08.05.2024 за №01-42/120 Службою у справах дітей виконавчого комітету Роганської селищної ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.69-72), згідно якого вони вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Досліджені судом докази свідчать про те, що мати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його розвитком та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не цікавиться його здоров`ям, не приїздить до нього, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не підтримує.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд зазначає, що питання щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина вже вирішено рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.07.2023, тому суд вказане питання не вирішує.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355, 430, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку с. Мартове, Чугуївського (кол. Печенізького) району, Харківської області, громадянку України, батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Золотоверха