Справа № 522/6959/21
Провадження 2/522/142/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири.

Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Кузнецової В.В. Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження по даній справі.

У зв`язку з повторним авторозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2021 року № 590/21 вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року вирішено прийняти до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири.

Позивач обгрнутовує позовні вимоги наступним чином.

Так, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

У січні 2021 р. ОСОБА_1 виявила залиття своєї квартири водою. Вказує, що це вже не перший випадок залиття, спричинений переобладнанням квартири на другому поверсі, де власником є ОСОБА_3 .

21.01.2021 року комісією Дільниці № 8 було проведено обстеження, під час якого виявлено сліди залиття. Акт огляду підтверджує, що залиття сталося внаслідок розриву труби опалення, розташованої поверхом вище.

19.03.2021 р. відбулося чергове залиття квартири, що підтверджується відповідним актом. В акті зазначено, що провести детальне обстеження квартири АДРЕСА_2 було неможливо через відсутність доступу.

Для визначення вартості відновлювального ремонту квартири ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Техноконсалт БТІ» з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження. Копія заяви додається.

Згідно зі звітом № 21/02/15 щодо визначення грошової вартості збитків, завданих залиттям квартири клієнта, вартість збитку огороджувальних конструкцій і обробних покриттів становить 32 041,54 грн. Відповідно до рахунку, оплата за проведення експертного дослідження згідно з договором № ТК210106 від 06.01.2021 р. становить 2000,00 грн.

Внаслідок залиття квартири матері позивача, яка є пенсіонеркою похилого віку, було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Через залиття порушено звичний та розмірений спосіб її життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

Відповідач добровільно завдану шкоду відшкодовувати не бажає. Для захисту та відновлення своїх порушених прав ОСОБА_1 звернулась за правовою допомогою до Адвокатського об`єднання «Сентенція» згідно з договором про надання правової допомоги від 22.02.2021 р. з питання стягнення збитків з власника квартири АДРЕСА_3 , пов`язаних із залиттям квартири клієнта та з інших питань. Вартість правової допомоги складає: у суді першої інстанції 6000 грн, в апеляційній інстанції (якщо буде) 4000 грн.

22.04.2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява.

11.08.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що докази надані на підтвердження залиття квартири є недопустимими, висновки викладені у звіті № 21/02/15 є недостовірними, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року до розгляду у справі залучено ОСОБА_3 як власника квартири.

09.03.2022 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог яке прийнято до провадження на судовому засіданні 29.06.2022 року.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року вирішено підготовче провадження по справі закрити.

05 вересня 2022 року від представника представника відповідача до суду надійшло клопотання про призначення по справі будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року вирішено призначити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити наступне питання:

1.Яка причина виникнення плям на стелі та стінах у квартирі позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , Яка орієнтовна дата їх виникнення

2. Яка ринкова вартість відновлювального ремонту (включаючи вартість матеріалів та робіт) виявлених пошкоджень (наслідків залиття) приміщень квартири в зв`язку з їх залиттям 21.01.2021 року та 19.03.2021 року?

05 квітня 2023 року матеріали справи повернуто на адресу суду разом із клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та рахунком за проведення експертизи №22-6500 (52) від 16.03.2023 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року вирішено відновити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 червня 2023 року вирішено на виконання вимог ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року направити справу № 522/6959/21 для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

05.07.2024 року на адресу суду повернуто матеріали справи разом з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 22-6500.

14.08.2024 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.

У судове засідання призначене на 22.10.2024 року з`явились представник позивача ОСОБА_4 , представник відповідачів ОСОБА_5 .

Під час судового засідання головуючий ухвалив повернути заяву про збільшення вимог, оскільки ухвала без руху не виконана в строк, а саме не доплачений судовий збір. Повідомив, що у судове засідання з`явився експерт.

Експерт ОСОБА_6 склав присягу експерта. Відповідала на питання представника відповідачів. Пояснив, що у висновку експертизи відповідає лише на поставлені судом питання, при огляді квартири були плями характерні для протікання саме теплої води. Додав, що ламінат в квартирі біля радіаторів був вздутий і був запах прілості в квартирі. Відзначив, що причина залиття вказана в акті про залиття, окремо не досліджувалась.

Представник відповідачів ОСОБА_5 поставила питання експерту про висновок експертизи та причину залиття. Зробила заяву про стягнення витрат на правову допомогу, обіцяючи надати докази у встановлений строк.

Представник позивача наполягали на задоволені позову в повному обсязі.

Представник відповідачів просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріли справи та заслухавши думки сторін суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Це підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 04.05.2018 р.

Власником квартири розташованої на поверх вище кв. 1 є ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою № 250565743 від 30.03.2021 р.

В квартирі проживає ОСОБА_2 , який надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказує, що позовні вимоги не доведені.

21.01.2021 року комісією Дільниці № 8 було проведено обстеження, під час якого виявлено сліди залиття. Акт огляду підтверджує, що залиття сталося внаслідок розриву труби опалення, розташованої поверхом вище.

19.03.2021 р. відбулося залиття квартири, що підтверджується відповідним актом. В акті зазначено, що провести детальне обстеження квартири АДРЕСА_2 було неможливо через відсутність доступу.

Для визначення вартості відновлювального ремонту квартири ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Техноконсалт БТІ» з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження.

Висновком експерта № 22-6500 судової будівельно-технічної експертизи встановлено наступне:

1.Наявність явних ознак замокання поверхонь стель, стін, (плями) на момент обстеження квартири АДРЕСА_1 , також відповідь на поставлене питання базується на даних зазначених в копії Актів про залиття від 21.01.2021, свідчить про те що пошкодження на стінах та стелі у житловій кімнаті утворились орієнтовно 21.01.2021 внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5 .

2.Вартість будівельно-відновлювальних робіт з урахуванням вартості матеріалів у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_5 , становить 43 537,13 грн (Сорок три тисячі п`ятсот тридцять сім гривень 13 копійок).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено підстав для визнання висновку експерта необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, сумнівів у його правильності у суду не виникає.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому суд враховує, що з огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тому суд визнає справедливим розмір моральної шкоди визначений позивачем 4540,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Таким чином, законодавець визначає підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на грошові кошти за неналежне виконання грошового зобов`язання (простроченої суми), яке в даному випадку відсутнє, а від так підстав для стягнення вказаних коштів не існує, а тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та у зв`язку з цим стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 2000,00 грн., та судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 32041,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4540,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 28.10.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

22.10.24