Справа № 167/904/24
Номер провадження 2/167/366/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Стасюк Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 42092,51 грн. за договором про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року № 2768850, а також 18183,98 грн. інфляційних втрат і 4331,49 грн. трьох процентів річних.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 11 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 2768850, за умовами якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 15000 грн. на строк

30 днів, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними.

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 здійснив оплату тіла кредиту в розмірі 2167 грн. та нарахованих процентів в розмірі 4275 грн., внаслідок чого відповідно до пунктів 1.4, 4.2 договору відбулося продовження строку кредитування на 30 днів (до 10 жовтня 2020 року). 10 жовтня 2020 року відповідач здійснив оплату нарахованих процентів у розмірі 7314,81 грн., у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредитування на 30 днів

(до 9 листопада 2020 року). 25 жовтня і 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 сплатив 1500 грн. і 6058,64 грн. нарахованих процентів, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту на 30 днів (до 10 грудня 2020 року). Після цього, відповідач не укладав угоди про пролонгацію кредитного договору, заборгованість за кредитом та процентами до 10 грудня 2020 року не погасив, тому подальше нарахування процентів здійснювалося відповідно до п. 3.1 договору на залишок фактичної заборгованості за кредитом протягом 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу

№ 27.05/24-Ф, згідно з яким первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище договором від 11 серпня 2020 року № 2768850. На момент переходу права грошової вимоги заборгованість відповідача склала 42092,51 грн., з яких: 12833 грн. тіла кредиту і 29259,51 грн. процентів. В свою чергу, інфляційні втрати за період з березня 2021 року по червень 2024 року становлять 18183,98 грн., а три проценти річних за період з 11 березня 2021 року по 14 серпня 2024 року 4331,49 грн.

До суду від імені ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати наслідки спливу позовної давності, вказуючи на здійснення ним останнього платежу за кредитом 10 листопада 2021 року. Крім цього посилається на порушення позивачем принципу добросовісності через наявність у ОСОБА_1 з первісним кредитором індивідуальних домовленостей щодо сплати тіла кредиту і визнання в такому випадку належним чином виконаного зобов`язання. Про відступлення ТОВ «Авентус Україна» позивачу права вимоги до відповідача за договором від 11 серпня 2020 року № 2768850 ОСОБА_1 не повідомлено. Зазначає, що протягом строку дії кредитного договору сплатив 21315,45 грн. на погашення заборгованості, тому просить визнати цю суму достатньою для погашення основної суми боргу. На переконання відповідача, в порушення умов договору позивачем нараховано проценти після спливу визначеного п. 3.1 договору строку (тобто після 90 днів з моменту виникнення прострочення). Також просить врахувати форс-мажорні обставини (пандемію Covid-19 та введення на території України воєнного стану) і на підставі ст. 617 Цивільного кодексу України (далі ЦК) пом`якшити умови виконання зобов`язань, а також визнати його волонтерську діяльність пом`якшуючою обставиною при розгляді справи.

У відповіді на відзив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначає про те, що нарахування процентів здійснювалося відповідно до погоджених ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 умов договору від 11 серпня 2020 року № 2768850 в межах строку кредитування, який було тричі продовжено з ініціативи відповідача, та протягом 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення відповідно до п. 3.1 договору. Після спливу цього строку відповідач кредит не погасив, проценти не сплатив, тому в подальшому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Про відступлення первісним кредитором позивачу права вимоги до відповідача повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення йому відповідного повідомлення на електронну адресу, яка вказана ним при укладенні договору

від 11 серпня 2020 року № 2768850.

До суду від імені ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, суть доводів яких є близькими до наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, просить врахувати при розгляді справи, що він є особою з інвалідністю, а також відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу.

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документу), в судове засідання не з`явився. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1

ст. 205 ЦК).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626-628 ЦК слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 10561 ЦК процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ч. 3 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З копії договору про надання споживчого кредиту № 2768850 вбачається, що

11 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 15000 грн. (п. 1.3) у безготівковій формі шляхом перерахунку цих коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 (п. 2.1) на строк 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 (п. 1.4), а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними (п. 1.2).

У п. 1.5 сторони погодили, що процента ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та залежить від фактичного виконання відповідачем умов договору. Так, знижена процента ставка становить 0,95% в день від суми кредиту і застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору (без пролонгацій), якщо в цей строк відповідач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту і застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, якщо відповідач не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до пунктів 4.1 4.6 договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК (п. 1.5.2). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення (п. 3.1).

Згідно з п. 4.1 строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленість про таке продовження у порядку визначеному пунктами 4.2-4.5 договору. Пропозиція (оферта) відповідача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій відповідачем. Якщо відповідач не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство, а саме: перед внесенням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом (натиснути в особистому кабінеті в розділі « Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту) або протягом 24 днів з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою номеру та дати договору, а також суми здійсненого платежу. В іншому випадку здійснений відповідачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) відповідача щодо продовження строку користування кредитом (п. 4.3). Товариство має право протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) відповідача щодо продовження строку користування кредитом шляхом направлення йому текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти відповідача із зазначенням нової дати повернення кредиту (п. 4.4). У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) відповідача про продовження строку кредиту, новий строк розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення ним дій, визначених у п. 4.3 договору, і нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п. 4.5).

У п. 6.1 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюється згідно з графіком платежів. Якщо відбулося продовження строку кредитування повернення кредиту та сплата процентів, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту.

Відповідно до п. 6.3.1 погоджено, що відповідач здійснює платежі у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості недостатньо для її повного погашення, то погашення повинно здійснюватися у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентах; прострочені зобов`язання по кредиту.

Цей договір укладено шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони відповідача аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет відповідача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідача, що відтворюється шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (п. 9.6).

Реквізити договору містять інформацію про його підписання відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором: М520642) та достатні дані щодо особи ОСОБА_1 , зокрема серію і номер паспорта, дату його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу проживання, адресу електронної пошти та номери телефонів.

Із копії повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 27 травня 2024 року № 4833-ВП вбачається, що за дорученням ТОВ «Авентус Україна» через платіжний сервіс «WayForPay» успішно здійснено переказ грошових коштів на картки клієнтів, зокрема

11 серпня 2020 року на картку № НОМЕР_1 в розмірі 15000 грн.

Інформацією АТ «Універсал банк» від 10 вересня 2024 року № БТ/3465 підтверджено, що банківська картка під № НОМЕР_2 випускалась та належала ОСОБА_1 і 11 серпня 2020 року на цю картку через платіжний сервіс «WayForPay» зараховано грошові кошти в розмірі 15000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорює укладення 11 серпня 2020 року з ТОВ «Авентус Україна» договору про надання споживчого кредиту № 2768850, отримання кредитних коштів, пролонгацію відповідно до розділу 4 цього договору, а також порядок погашення заборгованості.

Згідно з представленим позивачем розрахунком станом на 26 травня 2024 року існує заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року № 2768850 в загальному розмірі 42092,51 грн., з яких: 12833 грн. тіла кредиту і 29259,51 грн. процентів. З цього ж розрахунку слідує, що 10 вересня 2020 року відповідач сплатив 6442 грн., з яких 4275 грн. віднесено в оплату процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою за період з 11 серпня по 10 вересня 2020 року,

і 2167 грн. тіла кредиту, внаслідок чого строк кредитування продовжено на 30 днів.

10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 сплатив 7314,81 грн., які зараховано в сплату процентів, нарахованих за стандартною процентною ставкою за період з 11 вересня

по 10 жовтня 2020 року, внаслідок чого строк кредитування продовжено на 30 днів.

25 жовтня 2020 року і 10 листопада 2024 року відповідач сплатив 1500 грн. і 6058,64 грн., які віднесено в сплату процентів, нарахованих за стандартною процентною ставкою за період з 11 жовтня 2020 року по 10 листопада 2020 року, внаслідок чого строк кредитування продовжено на 30 днів. За період з 11 листопада 2020 року по 10 грудня 2020 року відповідачу нараховано проценти за стандартною процентною ставкою, що становить 7314,81 грн. Відомостей про продовження строку кредитування після 10 грудня 2020 року справа не містить. За період з 11 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року (тобто, протягом 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення), ТОВ «Авентус Україна» нарахувало ОСОБА_1 проценти за стандартною процентною ставкою

1,9 % в розмірі 21944,70 грн.

За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем процентів після закінчення строку, визначеного у п. 3.1 договору, оскільки після закінчення цього строку проценти відповідачу не нараховувалися. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неправомірного нарахування йому штрафних санкцій, оскільки такі санкції у розрахунку заборгованості не відображені та вимог про їх стягнення на підставі п. 7.4 договору позивачем не пред`явлено. Також, неспроможними є доводи відповідача щодо визнання сплачених ним коштів достатніми для погашення основної суми боргу, оскільки ці кошти відповідно до умов договору зараховано в сплату процентів за період з 11 серпня 2020 року по 10 листопада 2020 року.

З копій договору факторингу № 27.05/24-Ф та витягу з Реєстру боржників

від 27 травня 2024 року і акту за цим договором від 4 червня 2024 року, укладених між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2768850.

27 травня 2024 року на електронну пошту, зазначену відповідачем у вказаному договорі, скеровано повідомлення про відступлення ТОВ «Авентус Україна» позивачу права вимоги до ОСОБА_1 за цим договором, що стверджено копією витягу відправленого повідомлення.

Більше того, суд звертає увагу, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості. Правовим наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні є надання йому права погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Однак, відповідач ОСОБА_1 не зазначає про виконання ним зобов`язання за договором № 2768850 первісному кредитору ТОВ «Авентус Україна».

Водночас, суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність

у ОСОБА_1 з первісним кредитором індивідуальних домовленостей, виходячи з такого.

Як убачається з копії листа ТОВ «Авентус Україна» від 2 серпня 2022 року

№ 2782/22-Е, який адресований ОСОБА_1 , первісний кредитор запропонував відповідачу сплатити одним платежем тіло кредиту в розмірі 12833 грн. і зобов`язання за кредитним договором будуть вважатися виконаними (після сплати цих коштів товариством буде надано довідку про виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі). Далі, відповідно до копії листа ТОВ «Авентус Україна» від 13 травня 2024 року № 2768850/05/2024 товариство з огляду на повідомлені відповідачем обставини запропонувало ОСОБА_1 в строк до 15 травня 2024 року одним платежем сплатити частину тіла кредиту в розмірі 6416,50 грн. і зобов`язання за кредитним договором будуть вважатися виконаними (після сплати цих коштів товариством буде надано довідку про виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі). Оскільки доказів виконання ОСОБА_1 цих домовленостей, зокрема зазначеної довідки, відповідачем не представлено суду, а в розрахунку заборгованості такі відомості відсутні, то в суду відсутні підстави вважати, що мало місце порушення індивідуальних домовленостей сторін.

Отже, враховуючи, що ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 узгодили істотні умови договору про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року № 2768850 (суму кредиту, дату його видачі, умови повернення, нарахування та сплату процентів, строк кредитування і порядок його продовження) і ОСОБА_1 погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, кредит не повернув, проценти не сплатив, і право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», то суд убачає підстави для стягнення із відповідача в користь позивача заборгованості за цим договором: 12833 грн. тіла кредиту і 29259,51 грн. процентів.

Щодо заявлених ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вимог про стягнення

з ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 18183,98 грн. і трьох процентів річних в розмірі 4331,49 грн. суд зазначає таке.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦПК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з представленим ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у позовній заяві розрахунком інфляційні втрати нараховано за період з березня 2021 року по червень 2024 року, а три проценти річних за період з 11 березня 2021 року по 14 серпня 2024 року.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За вказаних обставин, суд вважає слушними доводи відповідача щодо необхідності врахування при розгляді цих вимог, що згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом від 24 лютого 2024 року № 2102-IX, в Україні із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2020 року № 911/19/19 значиться про те, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року № 2768850 станом на 10 березня 2021 року становить 42092,51 грн. та не змінюється в подальшому. Оскільки нарахування процентів, передбачених умовами договору, здійснено по 10 березня 2021 року, то днем початку відповідальності ОСОБА_1 за порушення грошового зобов`язання, яка передбачена ст. 625 ЦК, по розглядуваному договорі є 11 березня 2021 року (з урахуванням заявлених позовних вимог) і відповідно 3% річних слід обраховувати за період з 11 березня 2021 року

по 23 лютого 2022 року з урахуванням цього боргу, помноженого на кількість днів прострочення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), а інфляційні втрати за період з 11 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року з урахуванням зазначеного боргу, помноженого послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100%. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднято основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд, вбачає неправильність у розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, здійснених позивачем, та маючи необхідні вихідні дані, провів такий розрахунок інфляційних втрат: (за 21 день березня 2021 року 42092,51 грн. х 101,7% / 100% - 42092,51 грн. = 715,57 грн. (за 31 день), 715,57 грн. / 31 днів х 21 день = 484,74 грн.; за квітень 2021 року 42092,51 грн. х 100,7% / 100% - 42092,51 грн.= 294,65 грн.; за травень 2021 року 42092,51 грн. х 101,3% / 100% - 42092,51 грн.= 547,20 грн.; за червень 2021 року 42092,51 грн. х 100,2% / 100% - 42092,51 грн.= 84,19 грн.; за липень 2021 року 42092,51 грн. х 100,1% / 100% - 42092,51 грн.= 42,09 грн.; за серпень 2021 року 0 оскільки індекс інфляції менше 100; за вересень 2021 року 42092,51 грн. х 101,2% / 100% - 42092,51 грн.= 505,11 грн.; за жовтень 2021 року 42092,51 грн. х 100,9% / 100% - 42092,51 грн.= 378,83 грн.; за листопад 2021 року 42092,51 грн. х 100,8% / 100% - 42092,51 грн.= 336,74 грн.; за грудень 2021 року 42092,51 грн. х 100,6% / 100% - 42092,51 грн.= 252,56 грн.; за січень 2022 року 42092,51 грн. х 101,3% / 100% - 42092,51 грн.= 547,20 грн.; за 23 дні лютого 2022 року 42092,51 грн. х 101,6% / 100% - 42092,51 грн.= 673,48 грн., 673,48 грн. / 28 днів х 23 дні = 553,22 грн.). Загальна сума інфляційних втрат за наведені місяці 4026,53 грн.

Щодо 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, кількість днів у періоді прострочення 350, тому: 42092,51 грн. х 3%/100% : 365 днів х 350 днів = 1210,88 грн.

Отже, такі суми інфляційних втрат та трьох процентів річних мають бути стягнуті із відповідача.

Водночас, оскільки відповідачем не доведено, що порушення зобов`язання сталося внаслідок випадку або непереборної сили, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 617 ЦК. При цьому, суд зауважує, що саме по собі введення з 19 грудня 2020 року на території України карантину, спричиненого пандемією Covid-19, відсутність у боржника необхідних коштів та зайняття волонтерською діяльністю не є підставами для звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд відхиляє доводи відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вимог, виходячи з такого.

Приписами ч. 1 ст. 256 ЦК визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 ст. 261 ЦК).

Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Востаннє, Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 год. 30 хв. 12 серпня 2024 року на 90 діб.

Отже, враховуючи, що з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності за вимогами ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості був зупинений, тому позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом. З цих же мотивів суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до пред`явлених позивачем вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із копій договору про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня

2024 року № 17/07-2024, ордеру про надання правничої допомоги серії АІ № 1681221, рахунку на оплату по замовленню від 14 серпня 2024 року судом встановлено, що адвокатом Столітнім М.М. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у даній справі. Така допомога згідно з копією зазначеного вище рахунку полягала у: первинній консультації (витрачений час 1 год., вартість 1000 грн.), аналізі норм законодавства, практики та правових позицій Верховного Суду (витрачений час 1 год., вартість 1000 грн.), оформленні додатків, підготовці та направлення адвокатського запиту (витрачений час 3 год., вартість 3000 грн.), підготовці та поданні позовної заяви і клопотання про витребування доказів (витрачений час 4 год., вартість 4000 грн.), підготовці та участі в судовому засіданні (витрачений час 1 год., вартість 1000 грн.). Загальна вартість послуг складає 10000 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено частково на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК. При визначенні суми цих витрат судом також виключено зазначену адвокатом надану послугу участь в судовому засіданні, оскільки адвокат Столітній М.М. не приймав участі в судових засіданнях під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1774,65 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 73,26%.

При цьому, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, а з копії посвідчення серії НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2020 року № 2768850:

12833 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні тіла кредиту, 29259 (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 51 (п`ятдесят одну) копійку процентів, а також 1210 (одну тисячу двісті десять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок трьох процентів річних, 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок інфляційних втрат, 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу та 1774 (одну тисячу сімсот сімдесят чотири) гривні 65 (шістдесят п`ять) копійок судового збору.

У решті вимог відмовити через безпідставність.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, ідентифікаційний код юридичної особи 44559822).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Суддя: В.Б. Требик