Справа № 481/1604/24
Провадж.№ 2-н/481/189/2024
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

23.09.2024 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

20.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ознайомившись зі змістом заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину та доданими документами, суддя дійшов наступних висновків.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Пунктом 4 частини 2 ст. 163 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За змістом ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

В порушення наведених вимог чинного законодавства до заяви не додано доказу про те, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої заявниця просить стягнути аліменти, проживає з нею. Так само не додано й жодних доказів на підтвердження факту проживання як заявника, так і дитини саме за вказаною в заяві про видачу судового наказу адресою місця проживання заявника.

Надано лише витяг з реєстру Новобузької територіальної громади про реєстрацію місця проживання самої заявниці ОСОБА_1 .

Тобто, суддею встановлено, що заявником не доведено належними та допустимими доказами проживання разом з нею дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно пункту 1 частини 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків заяви (ст. 166 ч. 1 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду, відповідно до ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя С.І.Вжещ