КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Якименка Миколи Миколайовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (Філія ГСЦ МВС) ТСЦ № 8043, про визнання договору відчуження автомобіля недійсним та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (Філія ГСЦ МВС) ТСЦ № 8043, про визнання договору відчуження автомобіля недійсним та поділ спільного майна подружжя. Зазначив, що з 11.11.2016 року він і відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль марки «КІА RIO», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ОСОБА_2 без його згоди здійснила відчуження вказаного автомобіля на користь ОСОБА_3 ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір відчуження «КІА RIO» номер шасі VIN НОМЕР_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль; повернути у власність ОСОБА_2 автомобіль «КІА RIO», номер шасі VIN НОМЕР_2 ; у порядку поділу майна подружжя визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля за кожним.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд безпідставно вважав недоведеним відчуження ОСОБА_2 автомобіля «КІА RIO», номер шасі VIN НОМЕР_2 , на користь іншої особи без згоди позивача та використання коштів не в інтересах сім`ї. Суд безпідставно поклав на нього обов`язок доведення таких обставин. За змістом ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України та статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. Закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ані з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ані третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Відчуження ОСОБА_2 набутого за час шлюбу автомобіля KIA RIO, номер шасі (кузова, рами),VIN НОМЕР_2 , виходило за межі дрібного побутового правочину та потребувало згоди ОСОБА_1 як другого із співвласників. Неотримання згоди ОСОБА_1 при відчуженні автомобіля є порушенням вимог статей 60, 61, 63 СК України і підставою для визнання недійсним договору відчуження спірного автомобіля відповідно до статей 203, 215 ЦК України. Суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_3 на момент укладання договору 10.05.2023 року було відомо про конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини, а також про відсутність згоди позивача на продаж автомобіля.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 і її представник, відповідачка ОСОБА_3 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Голосіївським відділом ДРАЦС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) був зареєстрований шлюб (актовий запис № 1084 від 11.11.2016 року (а.с. 10 т. 1).

В період шлюбу сторони придбали транспортний засіб автомобіль марки «КІА RIO», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 11 т. 1).

10.05.2023 року транспортний засіб «КІА RIO», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN НОМЕР_2 був переоформлений ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 8043/2023/3812867 від 10.05.2023 року. Відповідно до вказаного договору ціна спірного транспортного засобу зазначена 150000,00 грн.(а.с. 66 т. 1).

ОСОБА_1 порушив питання про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу автомобіля як такого, що укладений без його згоди, а також поділ автомобіля.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься і в статті 368 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт у судовому порядку.

Згідно зі статтею 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Аналіз наведених положень закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, дозволяє дійти висновку, що чоловік та дружина розпоряджаються цим майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні договорів одним з подружжя.

Водночас згідно ч.4 статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Отже, відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності.

Водночас, саме по собі ненадання письмової згоди одного із подружжя на відчуження спільного сумісного майна іншим із подружжя, недодержання письмової форми такої згоди, якщо згода на відчуження майна не потребувала нотаріального посвідчення, не може бути достатньою підставою для визнання такого договору недійсним.

Порядок відчуження транспортних засобів не передбачає надання особою, яка перебуває або перебувала у шлюбі, та має намір відчужити транспортний засіб, який був придбаний у шлюбі або за період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на користь іншої особи, письмового дозволу іншого з подружжя на відчуження такого транспортного засобу. Це не означає, що транспортний засіб може бути відчужений одним із подружжя без згоди іншого та не нівелює положення ст. 65 СК України щодо одержання такої згоди, проте, ненадання відповідачем в процесі розгляду спору саме письмової згоди позивача на відчуження транспортного засобу не вказує на недійсність такого договору.

З урахуванням викладеного, ненадання письмової згоди ОСОБА_1 на відчуження відповідачкою ОСОБА_2 автомобіля «КІА RIO», 2012 року випуску, номер шасі VIN НОМЕР_2 , на користь іншої особи, не є достатньою підставою для визнання договору недійсним.

При цьому не має значення чи передала ОСОБА_2 відповідну частину коштів, отриманих від продажу автомобіля, позивачеві ОСОБА_1 , та на що саме були витрачені кошти. Адже підставою для визнання недійсним договору є недотримання вимог чинного законодавства на момент його укладення. З`ясування питань, що пов`язані із виконанням своїх зобов`язань сторонами договору не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для визнання договору недійсним.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В даному випадку права та інтереси позивача як суб`єкта права спільної сумісної власності могли б бути відновлені шляхом стягнення із відповідачки грошової компенсації вартості належної йому частки у спільному майні за умови доведення ним підстав для такого стягнення.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 на момент укладання договору 10.05.2023 року було відомо про конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини. Сама по собі наявність конфліктів між подружжям не вказує на відчуження автомобіля одним із подружжя без згоди іншого. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_3 при придбанні автомобіля була повідомлена про відсутність згоди ОСОБА_1 на продаж автомобіля, або ж уклала договір із ОСОБА_2 без наміру настання обумовлених договором юридичних наслідків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Якименка Миколи Миколайовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.