Єдиний унікальний номер судової справи: 490/1328/24
Провадження № 22-ц/812/1138/24 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

23 вересня 2024 року м. Миколаїв Справа № 490/1328/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Щербаковою Анною Олександрівною, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чаричанського П.О., в залі судового засідання в м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щербакову А.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона разом з відповідачем проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.

Донька знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері, яка займається освітою доньки (відвідання гуртку з малювання, художньої гімнастики, плавання, англійська мова), відвідування дитячого садочку, харчування, одяг дитини, лікування за потреби, оздоровчий відпочинок.

Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, хоча і має можливість, є працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти у розмірі 15 000 грн.

Позивачці не відомо чи працює відповідач, проте відомо, що він займається перепродажем вживаних автомобілів та нерухомого майна.

Також вказувала, що відповідач є власником чисельних об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлового приміщення загальною площею 113.82 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ;

- трикімнатної квартири загальною площею 72.6 кв.м, житлова площа 58.6 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 ;

- однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки кадастровий номер :13:075:0006, площею 0.0552 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), АДРЕСА_4 ,

- земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0003, площею 0.044 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, АДРЕСА_5 ;

- житлового будинку загальною площею 128 кв.м, за адресою АДРЕСА_6 .

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 15000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 зазначав, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З урахуванням воєнного стану його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, який визначила позивач.

Наразі відповідач працює в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» на посаді масажиста на 0,5 ставки та отримує заробітну плату в розмірі 3550,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи.

Він в свою чергу, вживав усіх можливих заходів для забезпечення своєї дитини житловою площею, систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дитини, постійно надає кошти позивачу на утримання дитини.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 403 грн 73 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, врахувавши майнове становище відповідача, який працює та отримує заробітну плату у розмірі 3550 грн, наявність у нього у власності нерухомого та рухомого майна, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, вважав, що будуть достатніми для гармонійного фізичного і духовного розвитку дитини аліменти в розмірі 5000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Визначений розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між інтересами дитини, створення їй необхідних умов для всебічного розвиту та потребами відповідача і не призведе до скрутного становища відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щербакову А.О., подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 15000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Скаргу обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки матеріального стану відповідача, який має у власності нерухоме та рухоме майно, в жовтні 2023 року здійснив продаж рухомого майна на суму 763 800 грн. Вказувала, що суд не повинен обмежуватися розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сума реальних та «прихованих» доходів і повинна стати базою для нарахування аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних подружніх стосунках.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Із довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соляні-2» від 12 лютого 2024 року за №2 вбачається, що позивач разом з донькою проживають в належній їй квартирі АДРЕСА_7 (а.с. 9).

Домовленості щодо розміру аліментів на утримання дитини сторонами не досягнуто.

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу, нарахованого та перерахованого податку та військового збору станом на 26 березня 2024 року ОСОБА_3 з жовтня 2023 року отримує дохід - заробітну плату від КНП «МОКЛ» МОР в розмірі 3350 грн. Крім того, в липні 2022 року відповідач здійснив продаж рухомого майна на суму 250 000 грн та у жовтні 2023 року - на суму 763 800,00 грн (а.с. 68-69).

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №365073618 від 08 лютого 2024 року ОСОБА_3 є власником нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення); АДРЕСА_2 (1/2 частки квартири); земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0552 га АДРЕСА_8 (для будівництва та обслуговування житлового будинку); житловий будинок - АДРЕСА_6 . (а.с. 16-20).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_3 на обліку станом на 26 березня 2024 року значиться 4 транспортні засоби: Автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року випуску, дата реєстрації 30 серпня 2014 року; автомобіль SUBARY FORESTER 2.0, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, дата реєстрації 13 листопада 2007 року; автомобіль BMW X5, номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску, дата реєстрації 02 серпня 2023 року; автомобіль BMW I 640, номерний знак НОМЕР_5 , 2012 року випуску, дата реєстрації 11 березня 2023 року (а.с. 86).

Доказів, які б свідчили про матеріальний стан позивача матеріали справи не містять.

Як пояснила представник позивача в суді апеляційної інстанції дохід позивачки складає близько 40000 грн в місяць.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а ОСОБА_3 є її батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, оскільки врахував матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача на праві власності нерухомого та рухомого майна та не залишив поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу, нарахованого та перерахованого податку та військового збору станом на 26 березня 2024 року відповідач ОСОБА_3 з жовтня 2023 року отримує дохід - заробітну плату від КНП «МОКЛ» МОР в розмірі 3350 грн. Крім того, в липні 2022 року відповідач здійснив продаж рухомого майна на суму 250 000 грн та у жовтні 2023 року - на суму 763 800,00 грн (а.с. 68-69).

Суд першої інстанції звернув увагу, що витрати відповідача на утримання свого майна (зокремастаном на 26 березня 2024 року у власності ОСОБА_3 наявні автомобіль BMW X5, номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску, дата реєстрації 02 серпня 2023 року та автомобіль BMW I 640, номерний знак НОМЕР_5 , 2012 року випуску, дата реєстрації 11 березня 2023 року, а до цієї дати придбавались інше рухоме та нерухоме майно) перевищують офіційний дохід ОСОБА_3 , підтвердження якого міститься в матеріалах справи.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання доньки в сумі 5 000 грн щомісячно відповідає обставинам справи та вимогам вищевикладеного законодавства.

Досліджені докази свідчать, що позивач на час ухвалення рішення судом першої інстанції не довела заявленого розміру аліментів на утримання доньки у розмірі 15 000 грн, оскільки матеріали справи не містять доказів необхідності надання утримання дитині одним з батьків саме у такому розмірі, а також змогу відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаній сумі.

Виходячи із заявлених позовних вимог, з урахуванням потреб дитини даного віку, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір аліментів у 5000 грн. Визначаючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції, з урахуванням обов`язку матері утримувати свою дитину, правильно вважав, що стягнення аліментів у цій сумі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку та не буде занадто обтяжливим для батька дитини, який не має на утриманні інших дітей та непрацездатних членів родини.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни рішення суду першої інстанції, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, з якими погоджується апеляційний суд.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Щербаковою Анною Олександрівною залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.