Провадження 2/127/3838/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/29562/22 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2018 р.н., до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису,

в с т а н о в и в:

20.12.2022 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2018 р.н., про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису (т.1 а.с. 1-2).

11.01.2024 року позивач подав уточнену позовну заяву (т. 2 а.с. 32-33), яку мотивував тим, що на підставі рішення виконкому Піщанської селищної ради Вінницької області від 25.10.2022 року № 438 позивач ОСОБА_1 призначений опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)». Початок строку 07.07.2021 р., кінець строку: 07.07.2026 р.

ОСОБА_6 в актовому записі про його народження згідно ст. 135 Сімейного кодексу України вказаний ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з серпня 2012 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Під час спільного проживання в 2017 році ОСОБА_5 завагітніла від ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя ОСОБА_8 визнавав себе батьком сина ОСОБА_9 . Він забирав дитину з пологового будинку, виховував його, опікувався і утримував матеріально. Після народження дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжували проживати разом і вести спільне господарство.

Проте, у зв`язку із специфікою своєї роботи, ОСОБА_8 не був присутнім у відділі ДРАЦС при реєстрацій народження сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання про встановлення факту батьківства ОСОБА_8 відносно сина ОСОБА_9 постало з метою захисту майнових та немайнових прав та інтересів малолітнього, зокрема, при оформленні пенсії по втраті годувальника, при реалізації права на соціальний захист як члена сім`ї військовослужбовця (працівника СБУ), учасника АТО.

З метою захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач просив: встановити факт батьківства ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису від 07.12.2018 року № 4225 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і вказати прізвище дитини « ОСОБА_10 », прізвище батька дитини - « ОСОБА_10 ».

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

03.01.2023 року було відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2018 р.н. про встановлення факту батьківства.

27.02.2023 року залучено ОСОБА_5 до участі в справі за позовом ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Неодноразово ухвалами суду забезпечувалась участь ОСОБА_5 в підготовчих засіданнях і в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Проведення відеоконференцій доручалось ДУ «Збаразька виправна колонія № 63» (Тернопільська область, Збаразький район, с. Доброводи, вул. Молодіжна, 4).

Ухвалою суду від 27.02.2023 року витребувано з Тульчинської державної нотаріальної контори доказ копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований в м. Тульчин Вінницької області.

Ухвалою від 25.04.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Т.О. докази: копії спадкових справ, заведених до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_12 .

Ухвалою від 12.05.2023 року у даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Вінниця, вул. Порика, 8). Провадження у справі зупинено.

29.06.2023 року судом зареєстровано клопотання експерта, повернуті матеріали цивільної справи.

10.07.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 03.08.2023 року було виключено питання, що поставлене на вирішення експертів в ухвалі від 12.05.2023 року: «1. Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ?». Надано дозвіл на залучення спеціаліста-біолога Тернопільського НДЕКЦ МВС (46020 м. Тернопіль, вул. Будного, 48) для відбору зразка букального епітелію у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відбуває покарання у ДУ «Збаразька виправна колонія № 63» (с. Доброводи Збаразького району Тернопільської області) з подальшим направленням зразка належним чином упакованого та опечатаного до Вінницького НДЕКЦ МВС для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Зобов`язано адміністрацію ДУ «Збаразька виправна колонія № 63» надати доступ спеціалістам Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до установи з метою здійснення відбору біологічних зразків у засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

07.11.2023 року судом зареєстровано клопотання експерта від 06.11.2023 року, 13.11.2023 року повернуті матеріали цивільної справи.

14.11.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року відкликано з Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України без виконання ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2023 року в цивільній справі №127/29562/22 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

11.01.2024 року судом зареєстровано заяву про уточнення позовних вимог.

19.02.2024 року було закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бевз О.І. уточнені позовні вимоги підтримала за викладених обставин, просила позов задоволити і захистити права дитини. Суду пояснила, що батьком ОСОБА_2 був ОСОБА_8 , за життя він визнавав своє батьківство, піклувався про ОСОБА_5 і дитину, виховував сина і забезпечував матеріально. Разом із ОСОБА_13 вони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2012 року до дня взяття під варту ОСОБА_5 , спільно проживали і вели господарство. Заяву до відділу РАЦС про визнання батьківства ОСОБА_8 не подавав в зв`язку з особливостями проходження служби в СБУ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його вимоги задоволити в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 , 2018 року народження, опікуном якого він є. Повідомив, що ОСОБА_5 і ОСОБА_8 проживали однією сім`єю, є батьками ОСОБА_2 , проте дитина позбавлена батьківського піклування, оскільки мати відбуває покарання, а батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дитина на даний час проживає із ним і бабою - ОСОБА_14 . Просив захистити права дитини з метою встановлення родинного зв`язку і отримання соціальних гарантій.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шикунова А.О. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, вважає, що позивач не довів порушення права і не довів позовних вимог, зокрема факту спільного проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_5 в період з серпня 2012 року до дня смерті ОСОБА_8 . Саме дана обставина за відсутності висновку експерта має визначальне значення для встановлення факту батьківства. Просила врахувати, що сам ОСОБА_8 не вчинив жодних дій для визнання батьківства, а опікування хлопчиком достовірно не підтверджує той факт, що він є біологічним батьком цієї дитини. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_8 тривалий час перебував в зоні АТО і в період імовірного зачаття 2017-2018 року він також був у відрядженнях. Вважає, що позивач взагалі не обізнаний про життя ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , тому і не довів позовних вимог, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. Суду пояснила, що її брат ОСОБА_8 розірвав шлюб з ОСОБА_15 в 2012 році, з якою мав спільну доньку ОСОБА_16 та переїхав жити до батьків, з якими жив до 2020 року. З 2016 року до кінця 2017 року брат постійно знаходився в зоні АТО. Іншої сім`ї у нього не було. З 2020 року брат проживав окремо, потім жив разом із ОСОБА_5 в с. Селище. У Наталі була дитина ОСОБА_17 , але ОСОБА_8 ніколи не називав його «сином». Родичі і батьки не схвалювали таке рішення ОСОБА_18 і не визнавали хлопчика своїм онуком. ОСОБА_5 ніколи не жила в будинку їх батьків і вони просили, щоб ОСОБА_19 з нею не приходив. Разом з тим, визнала, що із батьками приїздила до Наталі і ОСОБА_18 в м. Буча після народження ОСОБА_9 , батьки їздили на день народження дитини в с. Селище, ОСОБА_8 разом із вагітною ОСОБА_5 був на її весіллі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Лісков А.І. позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в зв`язку із його безпідставністю та не доведеністю. Покійний ОСОБА_8 ніколи не визнавав ОСОБА_9 своїм сином і актовий запис про народження проведений згідно ст. 135 СК України. Жодних письмових доказів визнання ОСОБА_8 свого батьківства, а також спільного проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_5 немає. Натомість, довідкою СБУ підтверджено, що в період з 01.12.2017 року до 31.12.2017 року, тобто в період ймовірного зачаття, ОСОБА_8 постійно знаходився в м. Костянтинівка, де проводились бойові дії. Безпосередньо позивачу також не відомі обставини спільного проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , тому він і не довів належними доказами даний факт.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (на момент ухвалення рішення досягла повноліття) ОСОБА_15 позов не визнала, суду пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 до 20.06.2012 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Про те, що у нього є син, вона дізналась від самого ОСОБА_8 , коли він перебував в реанімації внаслідок захворювання на ковід. Він зателефонував і попросив забрати хлопчика до себе і доглянути його, оскільки ОСОБА_5 була під вартою, а ОСОБА_20 також хворіла і була у важкому стані. Вона забрала ОСОБА_9 у баби ОСОБА_21 , на той час йому було 3-4 роки, він жив в її сім`ї протягом трьох тижнів. Контакт підтримувала із старшим сином ОСОБА_5 ОСОБА_22 . Після того, як ОСОБА_20 одужала, вона повернула їй хлопчика. Мельник ОСОБА_19 з дитиною, ОСОБА_20 і ОСОБА_22 жили в с. Пирогово. Додала, що під час пандемії всі питання доводилось вирішувати їй самій, в тому числі доглядати ОСОБА_8 , його батьків, які також хворіли на ковід і померли ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після смерті ОСОБА_8 забрала його тіло з лікарні, займалась оформленням усіх документів і похованням. Свідоцтво про смерть ОСОБА_8 також отримувала вона.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 і просила їх задоволити. Суду пояснила, що з ОСОБА_8 вони проживали з серпня 2012 року однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. Жили в АДРЕСА_1 у батьків ОСОБА_8 , а після народження дитини в с. Селище Вінницької області. ОСОБА_8 з 2016 року був у відрядженнях в зоні АТО, але часто приїжджав додому і вона їздила до нього. Під час спільного проживання в 2017 році вона завагітніла від ОСОБА_8 і ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_9 . ОСОБА_8 завжди визнавав себе батьком сина ОСОБА_9 , забирав її з сином з пологового будинку, турбувався про них, забезпечував матеріально, займався вихованням сина. Реєстрація народження дитини відбувалась у відсутність ОСОБА_8 , тому запис проведений відповідно до ст. 135 СК України за прізвищем « ОСОБА_23 », разом з тим, вона вказала батьком « ОСОБА_24 ». Крім того, ОСОБА_8 працював в СБУ і офіційно не міг бути в шлюбі із нею, оскільки відносно неї велось кримінальне провадження, потім вона була засуджена до позбавлення волі. Разом з тим, вони весь час підтримували родинний зв`язок із батьками ОСОБА_8 , сестрою ОСОБА_25 , із донькою від першого шлюбу ОСОБА_16 , а в період пандемії її мама ОСОБА_20 весь час спілкувалась із ОСОБА_26 , вони допомагали одна одній, на прохання ОСОБА_27 забрала ОСОБА_9 до себе. На той час ОСОБА_8 , син ОСОБА_17 , її старший син ОСОБА_22 і ОСОБА_20 жили в с. Пирогово. Додала, що всі разом святкували родинні свята, весілля, дні народження, новосілля у ОСОБА_25 , Різдво 2017-2018 року, під час якого повідомили батькам ОСОБА_18 і іншим родичам про вагітність. Після народження ОСОБА_9 батьки ОСОБА_8 , сестра ОСОБА_28 і донька від першого шлюбу ОСОБА_16 приїжджали привітати їх в м. Буча, дарували подарунки. Просила задоволити позов, оскільки ОСОБА_8 завжди визнавав ОСОБА_9 своїм сином.

Представник відділу ДРАЦС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (Київ) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. При ухваленні рішення покладались на думку суду.

Свідок ОСОБА_29 (мати ОСОБА_5 ) суду пояснила, що опікуном її онука ОСОБА_9 , 2018 р.н., призначено друга їх родини ОСОБА_1 . Її донька познайомилась з ОСОБА_8 в 2011 році. З 2012 року вони стали жити однією сім`єю. Шлюб офіційно не реєстрували. В 2015-2016 роках вони жили у неї в м. Бучі. В 2017 році донька завагітніла від ОСОБА_8 і ІНФОРМАЦІЯ_10 народила сина ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_30 була вагітна, ОСОБА_8 часто їздив в зону АТО у відрядження. Сам ОСОБА_8 радів, що у них з ОСОБА_31 буде син. Онук народився в м. Києві, ОСОБА_8 забирав ОСОБА_5 і сина з пологового будинку. Чому ОСОБА_8 не був записаний батьком ОСОБА_9 їй не відомо. З батьками ОСОБА_8 вона познайомилась тоді, коли ОСОБА_30 була вагітна. Його батьки та інші родичі, донька від першого шлюбу ОСОБА_16 , приїжджали до них в м. Буча привітати з народженням дитини. Після арешту ОСОБА_5 вона разом з ОСОБА_8 , онуками ОСОБА_9 і ОСОБА_22 переїхала в будинок в с. Пирогово, який ОСОБА_8 орендував для них всіх. Під час пандемії допомагали один одному. ОСОБА_8 був в реанімації, його сестра ОСОБА_32 привозила продукти, а ОСОБА_15 тимчасово забирала ОСОБА_9 до себе. ОСОБА_8 дуже любив свого сина ОСОБА_9 , забезпечував його всім необхідним піклувався про його здоров`я та розвиток.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_33 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснив, що ОСОБА_8 знав по роботі з 2006-2007 років, а з 2011-2012 року вони товаришували, були в дружніх стосунках. В 2011 році ОСОБА_8 познайомив його з ОСОБА_5 , як близькою для нього людиною, вони спільно проживали в м. Вінниці. Він був у них в гостях неодноразово. Чи були у шлюбі не питав. Згодом у них народилась спільна дитина. Знає, що у ОСОБА_8 була ще донька від першого шлюбу. Про особисті обставини ОСОБА_8 розповідав йому в 2021 році, коли приїжджав до Тернополя. Також він приїжджав до батьків ОСОБА_8 і бачив їх з ОСОБА_5 разом.

Свідок ОСОБА_34 суду пояснила, що з ОСОБА_5 жили по сусідству в с. Селище. Познайомились, коли гуляли з дітьми. З весни 2020 року і до липня 2021 року підтримувати більш тісні стосунки. ОСОБА_8 та ОСОБА_30 орендували житло, в будинку жили разом із її сином ОСОБА_22 та спільним сином ОСОБА_9 . ОСОБА_19 називав ОСОБА_9 «синок», грався з ним, гуляв, забезпечував необхідним, привозив продукти. ОСОБА_17 був ще маленький і називав ОСОБА_18 «папа». Сусіди знали ОСОБА_18 та ОСОБА_35 як сім`ю. ОСОБА_30 показувала відео, на якому ОСОБА_19 забирав її з ОСОБА_9 з пологового будинку. В липні 2021 року ОСОБА_35 взяли під варту, ОСОБА_19 спочатку був сам з дитиною, а потім приїхала

ОСОБА_36 судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснила, що сім`я ОСОБА_38 та ОСОБА_5 жила в с. ОСОБА_39 . ОСОБА_40 бачила, як вони гуляли разом, ОСОБА_19 , як батько, гарно ставився до ОСОБА_9 , повністю забезпечував сім`ю. Також вона була на святкуванні дня народження ОСОБА_9 , де познайомилась з батьками ОСОБА_18 та його сестрою. Вони любили ОСОБА_9 , раділи йому, називали його «онуком». До ОСОБА_41 ОСОБА_19 ставився як до своєї дружини, з любов`ю. Після арешту ОСОБА_42 жив із сином ОСОБА_9 та із ОСОБА_43 в с. Селище до осені, а потім переїхали. Крім того, ОСОБА_30 та ОСОБА_19 розповідали, що це другий шлюб, від перших шлюбів у них є донька ОСОБА_44 та син ОСОБА_45 .

Свідок ОСОБА_46 суду пояснив, що ОСОБА_5 його мати. З ОСОБА_8 він познайомився коли йому було приблизно 11 років. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_5 почали проживати разом. В 2014-2018 роках він жив з матір`ю, а ОСОБА_8 завжди приїжджав до них на вихідні, також вони разом відпочивали. Коли вони жили в м. Буча мати повідомила, що вагітна. Його брат ОСОБА_17 народився в м. Києві. ОСОБА_8 забирав маму з ОСОБА_9 з пологового будинку. В 2019 році вони переїхали в м. Вінницю до батьків ОСОБА_8 (прожили в їх будинку менше місяця), а потім в орендоване житло в с. Селище. Батьки ОСОБА_18 знали, що ОСОБА_17 їх онук, ставились до цього нормально. ОСОБА_19 звертався до ОСОБА_9 «синок», « ОСОБА_47 ». Чому ОСОБА_8 не записаний батьком ОСОБА_9 не знає. Після арешту його матері ОСОБА_19 був з ОСОБА_9 , піклувався про нього, потім приїхала ОСОБА_48 . З ОСОБА_8 у нього були хороші стосунки, ОСОБА_19 завжди визнавав ОСОБА_9 своїм сином.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Піщанської селищної ради Вінницької області від 25.10.2022 року № 438 позивач ОСОБА_1 призначений опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджена і на даний час відбуває покарання в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)». Початок строку: 07.07.2021 р.; кінець строку: 07.07.2026 р.

Батьком ОСОБА_2 в актовому записі про його народження від 07.12.2018 року № 4225 згідно ст. 135 Сімейного кодексу України вказаний « ОСОБА_7 ».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 зазначив, що біологічним батьком ОСОБА_2 був ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 з 07.08.2004 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Шлюб був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.06.2012 року № 212/7486/2012 (т. 1 а.с. 116).

Їх донька ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка ІНФОРМАЦІЯ_13 досягла повноліття.

Згідно повідомлення з відділу ДРАЦС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) від 10.03.2023 року (т. 1 а.с. 100), за період з 20.06.2012 року по 10.03.2023 року актового запису про шлюб та розірвання шлюбу, складеного на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно даних Державного реєстру, не виявлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 тривалий час перебували у стосунках, притаманних подружжю, до смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Вінниці.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 народила дитину - ОСОБА_2 і позивачем надано достатню кількість доказів, які свідчать про визнання ОСОБА_8 за життя батьківства щодо сина.

Про дані обставини детально повідомили всі свідки в судовому засіданні: ОСОБА_20 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 . Крім того, частково обставини щодо батьківства і близьких стосунків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підтвердили представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_15 і відповідач ОСОБА_3 .

Згідно медичного свідоцтва про народження № 859 від 14.09.2018 року, виданого КЗ КОР «Київський обласний центр охорони здоров`я матері та дитини» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_10 народила на 37-38 тижні хлопчика вагою 3 140 г. В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 не перебуває.

В судовому засіданні в присутності всіх учасників був оглянутий відеозапис події виписки ОСОБА_5 з дитиною з пологового будинку. Відеозаписом від 23.09.2018 року зафіксовано, що ОСОБА_8 урочисто зустрів ОСОБА_5 з дитиною, на запитання ведучої заходу повідомив, що його дружина ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_10 народила сина, вагою 3 150 г, він, як батько, обрав йому ім`я ОСОБА_17 . Присутні на заході відмітили схожість дитини на батька ОСОБА_18 .

Також були оглянуті численні фотокартки, на яких зображені в родинному колі ОСОБА_8 з сином ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_53 , ОСОБА_20 , батьки ОСОБА_8 ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в різні періоди життя, в тому числі на весіллі ОСОБА_3 , де ОСОБА_5 була в стані вагітності, в батьківському будинку ОСОБА_8 за святковим обідом, під час святкування дня народження ОСОБА_9 в будинку в с. Селище, де проживали ОСОБА_8 і ОСОБА_5 .

Такі обставини достовірно підтверджують визнання ОСОБА_8 свого батьківства відносно сина ОСОБА_2 . ОСОБА_8 і ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, разом піклувались про дитину, спільно виховували, ОСОБА_8 проявляв батьківську турботу щодо сина.

Заперечуючи проти позову представники відповідачів ОСОБА_54 та ОСОБА_55 зазначили, що позивач не надав належних і допустимих доказів батьківства ОСОБА_8 , зокрема, висновку молекулярно-генетичної експертизи.

За клопотанням позивача була призначена експертиза у справі. Згідно висновку експерта від 26.12.2023 року № СЕ-19/102-23/15625-БД (т. 2 а.с. 12-31) в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об. №2) та дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об. №3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таб. 1.1 до висновку). Генетичні ознаки тканин секційного матеріалу, які залишились після розтину тіла ОСОБА_8 (об. № 1.1) не встановлені, тому дати відповідь на питання чи є ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляється за можливе (т. 2 а.с. 16).

Із описової частини висновку експерта вбачається, що генетичні ознаки тканин секційного матеріалу, які залишились після розтину тіла ОСОБА_8 (об. №1.1) не встановлені у зв`язку з деградацією (руйнування ДНК) у вказаному об`єкті (т. 2 зворот а.с. 15).

Разом з тим, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. У разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів (постанова ВС від 24.01.2024 року № 367/4662/22).

Твердження представників, що позивач також не довів тривалого спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і саме дана обставина є визначальною при вирішенні спору про встановлення факту батьківства, суд також вважає безпідставним. Всі вище описані докази в їх сукупності спростовують заперечення представників відповідачів щодо родинного зв`язку між ОСОБА_8 та дитиною ОСОБА_56 .

Між сторонами виникли сімейні правовідносини і вирішуючи питання щодо походження дитини, суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленомустаттями 122 та125 цього Кодексу.

Статтею 125 Сімейного кодексу України передбачені правила визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України).

Статтею 128 Сімейного кодексу України визначено правила визнання батьківства за рішенням суду. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст. 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Предметом доказування у даній справі є наявність кровного

споріднення між дитиною ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та померлим ОСОБА_8 .

Встановлення даного факту є механізмом захисту прав і інтересів дитини, внаслідок чого буде встановлений родинний зв`язок з померлим, а також це забезпечить майнові права дитини і отримання соціальних гарантій тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, враховуючи наведені обставини і норми закону, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності, дійшов висновку, що позивач довів факт батьківства ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_5 , тому позов підлягає задоволенню.

На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження (ст. 134 СК України).

Згідно положень п.20 гл. 1 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Оскільки судом встановлено факт батьківства ОСОБА_8 щодо дитини ОСОБА_2 , до актового запису про народження ОСОБА_2 № 4225 від 07.12.2018 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області слід внести зміни та вказати в графі батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, прізвище дитини змінити з « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_10 ».

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 128, 130, 134 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_5 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 4225 від 07.12.2018 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та вказати в графі батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, прізвище дитини змінити з « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_10 ».

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

- третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2

- відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3

- відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4

- третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), м. Вінниця, вул. Замостянська, 26,

Повне судове рішення складене 24 грудня 2024 року.

Суддя: