Дата документу 08.05.2024
Справа № 334/8959/23
Провадження № 2/334/279/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду звернувся позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лехкодух Інни Олександрівни про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики №24/10-19 від 24.10.2019 року.

05 жовтня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, але тричі надстилав до суду заяви про відкладання розгляду справи обґрунтовуючи тим, що відповідач перебуває на окупованій території у м.Бердянськ та не має можливості прибути до суду. При цьому, відповідачка наполягала на тому, щоб без неї не розглядали дану справу, оскільки у неї є докази про повне виконання договору позики.

З вищенаведених підстав, підготовчі судові засідання відкладалися судом 29.11.2023 року, 30.01.2024 року, 28.02.2024 року з повідомленням відповідача про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи існують відповідні докази.

Позиція відповідача щодо ігнорування викликів до суду та належне інформування ОСОБА_2 про можливість бути присутньою у судовому засіданні та надання суду письмових доказів в обґрунтування своїх заперечень, розцінюється як пряма зацікавленість у затягуванні розгляду справи.

Висновки суду ґрунтуються на тому, що заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи відповідачка зазначає що фактичне місце її перебування: АДРЕСА_1 , але матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів фактичного перебування за межами м. Запоріжжя.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, місце реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

З вищенаведених підстав, ухвалою суду від 20.03.2024 року було закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду.

Інших процесуальних дій не вчинялось.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Лехкодух І.О. подаладо суду заяву про розгляд справи без участі, просила розглянути справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, дату, місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, а також відповідно до частини одинадцятої статті 128ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заяви ОСОБА_2 про відкладання розгляду у зв`язку з перебуванням її на окупованій території у м.Бердянськ та відсутність можливості прибути до суду, суд оцінив критично, оскільки згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, місце реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 . Перебування: АДРЕСА_1 матеріали цивільної справи не містять, належних та допустимих доказів фактичного перебування за межами м. Запоріжжя суду не надано.

Крім того, суд інформував відповідача про можливість взяти участь самостійно (у режимі відео конференції) або через свого представника або адвоката (звернувшись до Центру про надання вторинної правової допомоги)у судовому засіданні. Або надати через електронну пошту свої письмові пояснення з доказами в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Також, відповідачуповідомлялось, що вона може звернутися дистанційно за правовою допомогою, скориставшись мобільним застосунком «Безоплатна правова допомога», завантаживши його на свій мобільний пристрій.

Віповідачка ОСОБА_2 була проінформована судом, що вона може приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зареєструвавшись у підсистемі «Електронний суд», який надає широкий спектр можливостей для учасників справи, зокрема: подавати документи, знайомитись з наявними у матеріалах справи, отримувати інформацію про хід розгляду справи тощо.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Отже, обізнансть відповідача про день та час розгляду справи, відсутність наміру скористатися порадами, які надавав суд ОСОБА_2 для забезпечення захисту її інтересів та не порушення права на захист, а також з врахуванням тривалості провадження у даній справі ( з 05.10.2023 року) надає підстави суду розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказів та пояснень представника позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір позики №24/10-19 від 24.10.2019 року, за приписами якого Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в сумі (розмірі) 918 938,80 грн., що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти - долара США на дату укладання цього договору еквівалентно 36 920,00 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві позику згідно з графіком повернення грошових коштів (п. 3.1. Договору позики) у національній валюті України, але не менше еквіваленту в доларах США та по курсу долара США опублікованого Національним банком України на дату здійснення платежу.Кінцевий строк погашення позики - 24.10.2020 року (п. 1.1, 1.2.Договору позики). Факт укладання між сторонами спору Договору позики підтверджується копією відповідного Договору позики (додається до позовної заяви), оригінали якого знаходяться у сторін.

У п. 2.2 Договору позики сторони погодили, що видача позикових коштів може здійснюватися як готівковим способом шляхом передачі коштів особисто, так і безготівковим способом шляхом перерахунку коштів позикодавцем на рахунок позичальника.

24.10.2019 року на виконання умов договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв 292 977,30 грн. готівкою, що згідно офіційного курсу на момент передачі грошових коштів еквівалентно 11 769,16 доларів США. Залишок суми позики у розмірі 625 961,50 грн., що згідно офіційного курсу на момент передачі грошових коштів еквівалентно 25 150,83 доларів США, ОСОБА_1 відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_2 перерахував на її розрахункову картку № НОМЕР_1 .

Факт передачі позикодавцем та отримання позичальником суми позики в загальному розмірі 918 938,80 грн., що еквівалентно 36 920,00 доларів США підтверджується копією рукописної розписки ОСОБА_2 від 24.10.2019 року, оригінал якої знаходиться у позивача, платіжним дорученням №P24A113125885C09377 від 24.10.2019 року, платіжною інструкцією 1769- 7824-0823-1215 від 05.11.2019 року, платіжним дорученням № P24A116086121C19264 від 06.11.2019 року, копією рукописної розписки ОСОБА_2 від 26.11.2019 року, оригінал якої знаходиться у Позивача та додаються до позовної заяви. Факт наявності повноважень у ОСОБА_4 представляти інтереси позикодавця підтверджується довіреністю від 10.07.2019 року, зареєстрованою в реєстрі за №1419, оригінал якої знаходиться у позивача та додається до позовної заяви.

У п. 1.2 договору позики сторони погодили, що позичальник зобов`язаний повернути позику згідно з графіком повернення грошових коштів у національній валюті України, але не менше еквіваленту в доларах США та по курсу долара США, опублікованого Національним банком України на дату здійснення платежу.

У п. 3.1 договору позики сторони визначили, що повернення позики може здійснюватися наступним чином: (1) в місті Києві, готівкою у гривнях за курсом долара США, опублікованим Національним банком України на день повернення позики (її частини); (2) безготівковим способом у гривнях за курсом долара США, опублікованим Національним банком України на день повернення позики (її частини, відповідно до визначеного графіку в цьому пункті) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позикодавця чи уповноваженої особи відповідно до вимог чинного законодавства України; повернення позики здійснюватиметься частинами, у такі строки та розміри позичальник зобов`язаний повернути позику згідно з таким графіком та у такій же валюті: сума платежу - дата платежу сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 листопада 2019 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 грудня 2019 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 січня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 лютого 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 березня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 квітня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 травня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 червня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 липня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 серпня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 вересня 2020 року; Сума у гривнях України, яка еквівалентна 910,00 дол. США 00 центів (дев`ятсот десять доларів США 00 центів) - до 24 жовтня 2020 року. У п. 3.2 Договору позики Сторони визначили, що Позичальник має право достроково повернути позичені грошові кошти до 24.10.2020 року включно.

Про сплату чергових платежів позикодавець на вимогу позичальника видає розписку в одержанні грошей.

У п. 4.4 договору позики сторони погодили розмір і порядок одержання процентів за договором позики, а саме сторони визначили, що позикодавець має право на одержання від позичальника: 0% річних за період з моменту отримання позики до 06.11.2021 року та 60 % річних за період з 07.11.2021 року до моменту повного виконання позичальником грошового зобов`язання, передбаченого договором позики (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1).

У п. 6.1 договору позики сторони погодили, що будь-які зміни та доповнення до цього договору повинні бути оформленні у вигляді додаткових договорів (у тому числі додаткових угод) до цього договору у письмовому вигляді та підписані сторонами.

Такі додаткові договори будуть невід`ємною частиною цього договору.

Усі усні домовленості сторін щодо предмету цього договору юридичної сили не мають. На момент закінчення кінцевого строку погашення позики позичальником не були виконані зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим між позивачем та відповідачкою були досягнуті нові домовленості, які знайшли відображення у положеннях додаткової угоди №1 від 06.11.2020 року до договору позики №24/10-19 від 24.10.2019 року, а саме: продовжено строк дії договору позики шляхом підтвердження його дійсності, зміни кінцевого строку погашення позики та порядку повернення позики (п. 1, 2, 4 Додаткової угоди №1); визначено суму заборгованості позичальника перед позикодавцем станом на дату укладання додаткової угоди №1, у зв`язку із чим змінено п. 1.1 розділу 1 договору позики «Предмет договору» та викладено його у наступній редакції: «1.1. Станом на 06.11.2020 року сума заборгованості позичальника перед позикодавцем згідно договору позики №24/10-19 від 24.10.2019 року становить 1 611 092,24 грн., що за курсом долару США встановленого Національним банком України на дату укладення додаткової угоди №1 еквівалентно 56 800,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму заборгованості, в мій же валюті, в строк і за графіком відповідно до пункту 3.1 Договору.

Кінцевий строк погашення позики зазначений у п.2 додаткової угоди №1, а саме 06.11.2021 року. А також змінено порядок повернення позики шляхом узгодження, що позика (сума у гривнях України, яка еквівалентно 56 800,00 доларів США) має бути повернута до 06.11.2021 року включно (п. 4 Додаткової угоди №1).

Факт укладання між сторонами додаткової угоди №1 до договору позики підтверджується копією відповідної додаткової угоди, оригінали якої знаходяться у с та додається до позовної заяви.

Також встановлено, що позивачем та відповідачкою було погоджено, що підписуючи додаткову угоду №1, позикодавець підтверджує відсутність інших фінансових зобов`язань позичальника перед позикодавцем окрім фінансових зобов`язань, передбачених цією додатковою угодою, а позичальник підтверджує та засвідчує, що станом на момент підписання цієї додаткової угоди ним отримано позику від позикодавця в повному обсязі в сумі (розмірі) вказаному в п. 2 додаткової угоди №1 - 1 611 092,24 грн., що еквівалентно 56 800,00 доларів США.

Крім цього, 06.11.2020 року відповідачкою також було надано позивачу рукописну розписку, якою підтверджено і засвідчено факт отримання позики та наявності заборгованості: «Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджую, що моя заборгованість по договору іпотеки (та договору позики №24/10- 19 від 24.10.2019 року) від 24.10.2019 року станом на 06.11.2020 року складає 56 800,00 доларів США, з урахуванням усіх розрахунків. Зобов`язуюсь виплатити вищевказану суми в строк до 06.11.2021 року. Раніше видані розписки стосовно вищенаведених договорів не дійсні».

Таким чином, на виконання умов договору позики та додаткової угоди №1 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику в повному обсязі та зобов`язалась повернути у гривнях України суму, яка еквівалентна 56 800, 00 доларів СШАдо 06.11.2021 року включно.

Факт отримання позичальником суми позики в загальному розмірі 1 611 092,24 грн., що еквівалентно 56 800, 00 доларів США, підтверджується копіями: рукописної розписки ОСОБА_2 від 06.11.2020 року, оригінал якої знаходиться у позивача, долучений до позовної заявита додаткової угоди №1.

При цьому судом було оглянуто оригінали рукописної розписки та додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи та доведено поясненнями представника позивача, за період з 06.11.2020 року до моменту подання позову відповідачкою було повернуто лише частину позики у гривні України, що у загальному розмірі еквівалентно 1 706,80 доларів США, а саме: 24.12.2020 року повернуто грошові кошти в розмірі 39 774,00 грн., що еквівалентно 1 397,78 доларів США.

15.01.2021 року повернуто грошові кошти в розмірі 8 475,00 грн., що еквівалентно 309,02 доларів США.

Факт повернення позикодавцю частини позики в загальному розмірі 48249,00 грн., що еквівалентно 1706,80 доларів США, підтверджується копіями платіжних інструкцій №73299995 від 24.12.2020 року та №1196157 від 15.01.2021 року, оригінали яких знаходятсься у відповідачки та додаються до позовної заяви.

Отже, на момент подання позову сума основної заборгованості ОСОБА_2 за договором позики складає гривневий еквівалент 55 093,20 доларів США.

Положеннями договору позики визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позику згідно з графіком повернення грошових коштів у національній валюті України, але не менше еквіваленту в доларах США та по курсу долара США, опублікованого Національним банком України на дату здійснення платежу (п. 1.2.Договору позики).

Положеннями п. 3.1.-3.2. Договору позики в редакції від 06.11.2020 року (зміни внесені п. 4 Додаткової угоди №1) визначено, що: повернення позики здійснюватиметься в місті Києві, готівкою у гривнях чи шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позикодавця за курсом долара США встановленого Національним банком України на день повернення.

За погодженням між сторонами повернення заборгованості (позики) здійснюється у такі строки та розміри згідно з таким графіком та в такій же валюті: Сума платежу дата платежу Сума у гривнях України, яка еквівалента 56 800,00 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот) доларів США - до 06 листопада 2021 року включно.

Позичальник має право достроково повернути заборговані (позичені) грошові кошти до 06.11.2021 року включно. Про сплату заборгованості (позики) позикодавець на вимогу позичальника видає розписку в одержанні грошей.

З моменту підписання додаткової угоди №1 ОСОБА_2 виконала взяті на себе зобов`язання лише частково, сплативши частину позики у гривні України, що у загальному розмірі еквівалентно 1 706,80 доларів США, відповідно на момент подання позову сума основної заборгованості за договором позики складає гривневий еквівалент 55 093,20 доларів СШАза курсом долара США, встановленого Національним банком України на дату подання позову.

Також, умовами договору позики визначено розмір і особливий порядок одержання процентів за цим договором (п. 4.4 Договору позики).

Погоджений сторонами порядок одержання процентів від суми позики передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики за весь час користування грошовими коштами: 0% річних - з моменту отримання позики до кінцевого строку погашення позики (06.11.2021 року); 60 % річних з наступного дня після кінцевого строку погашення позики (07.11.2021 року) до моменту повного виконання позичальником зобов`язання, передбаченого договором позики (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1).

Отже, згідно визначеного сторонами особливого порядку, проценти за договором позики в розмірі 60% річних нараховуються на ту частину позики, яка не була повернута в строк обумовлений умовами договору позики.

При цьому, позичальник фактично звільняється від нарахування (сплати) процентів на ту частину позики, яка була повернута вчасно, оскільки сторони погодили, що з моменту отримання позики до кінцевого строку її погашення застосовується ставка у розмірі 0% річних.

Відтак, на момент подання позову до суду, сума процентів за договором позики складає 2 309 685,03 грн.

У судовому засіданні доведено, що відповідачкою порушено грошові зобов`язання, строк виконання яких сплинув 06.11.2021 року. А відповідно до положень договору позики, у разі несвоєчасного повернення позичальником позики, останній зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.1 Договору позики).

З огляду на викладене, враховуючи що відповідачка порушила грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За несвоєчасне повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 1% (один) від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки платежу (п. 4.2 Договору позики).

Відтак, на момент подання позову за договором позики підлягає сплаті пеня у розмірі, що складає 2 197 293,61 грн.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 зобов`язана сплатити ОСОБА_1 суму, що складає 6 522 844,34 грн., з яких: - основна заборгованість за Договором позики у розмірі, що складає гривневий еквівалент 55 093,20 доларів США (за курсом долара США, встановленого Національним банком України на дату подання позову, складає 2 015 865,70 грн.; проценти за Договором позики в розмірі 60 % (шістдесят) річних від суми заборгованості, що складає 2 309 685,03 грн. та пеню у розмірі 2 197 293,61 грн.

До матеріалів справи доданий детальний розрахунок заборгованості, який прийнятий судом та оцінюється як належний доказ.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України регламентовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 року по справі №750/2316/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, додатково звернуто увагу судів на те, що наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу(постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №483/1953/16- ц).

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Так, положеннями ст. 192 ЦК України окреслено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативноправовим актом.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми у гривневому еквіваленті від іноземної валюти.

При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц, від 16.01.2019 року у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц та №373/2054/16-ц.

Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, варто відзначити, що Великою Палатою Верховного Суду висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду визначила, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відтак, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування три проценти річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року №6-49цс12. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Правова позиція про наявність права на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, навіть у тому випадку, якщо договором не передбачено нарахування та одержання зазначених коштів висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-36цс14.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 1 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглядаючи позовні вимоги, суд враховує принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що аргументи наведені позивачем повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, несуперечать вищенаведеним нормам законодавства та наданими позивачем доказами.

Приймаючи до уваги доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , суд не знаходить передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За подання цієї позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10 736 грн., що підтверджується квитанцією №39EH-KC30- 3P40-T5M6 від 21.09.2023 року.

З огляду на те, що суд задовольнив позов повністю, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 10736 гривень на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, 11,16,545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики №24/10-19 від 24.10.2019 рокуу розмірі - 6 522 844,34 грн., з яких: основна заборгованість за договором позики - 55 093,20 доларів США, що складає 2 015 865,70 грн. (за курсом долара США, встановленого Національним банком України на дату подання позову), проценти за дговором позики - 2 309 685,03 грн. та 2 197 293,61 гривень - пені.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 )судовий збір у розмірі 10736 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду або через Ленінський районний суд м.Запоріжжя .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 08 травня 2024 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.