Справа № 148/872/24
Провадження № 22-ц/801/2005/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 рокуСправа № 148/872/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Тульчинська міська рада Вінницької області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кугутюка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тульчинського суду Вінницької області від 22 липня 2024 року, постановлене у складі судді Ковганича С. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Тульчинської міської ради Вінницької області, звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ВН №030956, виданого 29 грудня 2001 року.

На час смерті ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі та проживав разом із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 була рідною тіткою матері заявника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме рідною сестрою її матері ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Через відсутність в архіві книг актових записів про народження громадян по с. Клебань Тульчинського району Вінницької області за 1901 та 1935 роки та про шлюб за 1920-1922, 1925 роки, немає можливості отримати довідку про народження та шлюб ОСОБА_6 (Недогоди) та народження ОСОБА_5 . Через відсутність юридично встановленого факту родинних відносин між ОСОБА_6 (Недогодою) та ОСОБА_5 заявник не може реалізувати своє право на спадщину.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 у поданій заяві просив встановити факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була рідною тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме рідною сестрою її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 червня 2024 року за заявою ОСОБА_1 до участі у справі як заінтересовану особу залучено ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин було відмовлено.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що із досліджених судом доказів не можна встановити наявність родинного зв`язку між ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як між тіткою та племінницею. Жодного належного доказу того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мають спільних батьків, як зазначає заявник, суду не надано, так само як і не вбачається наявності цих доказів в матеріалах спадкових справ. Показань лише свідків на думку суду є недостатньо для висновку про доведеність вимог заявника, адже показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту родинних відносин. Самі лише покази свідків, за відсутності документів, які б стверджували або хоча б натякали на взаємозв`язок ОСОБА_4 , як тітки, та ОСОБА_5 , як племінниці, між собою, а відтак, свідчили про те, що заявник є внучатим племінником ОСОБА_4 , є недостатніми доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Кугутюк О. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким подану заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 вересня 2024 року суддю ОСОБА_9 замінено на суддю ОСОБА_10 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2024 року розгляд справи призначено на 03 жовтня 2024 року о 10 год. 30 хв. та за клопотанням представника заявника відкладено на 24 жовтня 2024 року о 10 год. 00 хв..

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 23 жовтня 2024 року суддю ОСОБА_10 замінено на суддю ОСОБА_11 .

Аргументи учасників справи

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів заяви.

Приймаючи оскаржуване рішення суд не врахував, що це не змагальний процес і що він має діяти в межах розумного, а через своє внутрішнє переконання відмовив у задоволенні заяви, не вказавши при цьому яким іншим шляхом можна встановити даний факт, тобто, суд відмовляючи у задоволенні заяви, позбавив ОСОБА_1 права підтвердити родинний зв`язок своєї матері та її рідною тіткою.

Суд першої інстанції не врахував, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ про народження своєї матері та народження і шлюб своєї баби. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення цього юридичного факту.

Посилання суду на те, що заявником та його представником не надано докази, що підтверджують факт родинних відносин є необґрунтованим, з огляду на ту обставину, що дане підтверджено в судовому засіданні: письмовими доказами (заява ОСОБА_2 , якою підтверджено родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), а також показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Дані докази, як кожен окремо, так і в сукупності є належними, допустимими та повністю доводять заявлені вимоги.

В судовому засіданні представник заявника апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Клебань, Тульчинського району, Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

Спадкоємцем першої черги за законом стала його дружина ОСОБА_4 що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 8).

Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 01 травня 2024 року вих. №110 вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом із ОСОБА_3 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 (а. с. 87).

Після смерті ОСОБА_3 на його ім`я було видано державний акт на право приватної власності на землю серія І-ВН №030956 від 29 грудня 2001 року, відповідно до якого останньому у приватну власність була передана земельна ділянка площею 2,69 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Клебанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 18-19).

Як видно із копії спадкової справи №757/02 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 23 листопада 2022 ОСОБА_2 , діючий на підставі доручення від імені ОСОБА_4 , звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та того ж дня державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за №4041 на ім`я ОСОБА_4 на грошовий вклад (а. с. 100-106).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11).

За життя ОСОБА_4 05 листопада 2002 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем Клебанської сільської ради ОСОБА_15 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а. с. 91).

Як видно із копії спадкової справи №565/13 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що 20 серпня 2013 року ОСОБА_2 , а 10 жовтня 2013 року ОСОБА_5 звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а. с. 89-94).

Згідно копії посвідки про народження № НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , були ОСОБА_16 та матір Недогода Феодосія Антифіївна (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка була матір`ю заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (а. с. 6, 7).

За життя ОСОБА_5 09 лютого 2021 року склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а. с. 57).

Згідно копії спадкової справи №597/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 вбачається, що 13 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 16 листопада 2023 року держаним нотаріусом на ім`я сина ОСОБА_1 було видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих в реєстрі за № 1-3857, № 1-3858 та № 1-3859, на житловий будинок та дві земельні ділянки (а. с. 47-82).

Згідно копії повідомлення Державного архіву Вінницької області від 03 серпня 2023 року №08-1735/7 вбачається, що актового запису про народження ОСОБА_5 в частково збереженій книзі актових записів про народження громадян по с. Клебань, Тульчинського району, Вінницької області за 1935 рік не виявлено (а. с. 13).

Згідно копії повідомлення Державного архіву Вінницької області від 03.08.2023 №08-1734/7 вбачається, що запису про народження ОСОБА_17 в метричній книзі про народження по Свято-Покровській церкві с. Клебань, Брацлавського повіту, Подільської губернії за 1901 рік не виявлено (а. с. 14).

Згідно копії повідомлення Державного архіву Вінницької області від 03.08.2023 №08-1734/7 вбачається, що актового запису про одруження ОСОБА_18 в книгах записів про шлюб громадян по с. Клебань, Тульчинського району, Вінницької області за 1923, 1924 роки не виявлено. Книг актових записів про шлюб громадян с. Клебань, Тульчинського району, Вінницької області за 1920-1922, 1925 роки в архіві на зберігання немає (а. с. 15).

05 квітня 2024 року державний нотаріус листом №262/01-16 повідомив ОСОБА_1 , що видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 немає законних підстав, оскільки з наданих документів неможливо встановити наявність родинних відносин між ним та дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження поряд з іншими справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

За нормами ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Нормами статей 79-80 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою ОСОБА_19 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 та рідною тіткою його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через відсутність належного підтвердження родинних відносин між ним та ОСОБА_4 він не може реалізувати своє право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який був чоловіком померлої ОСОБА_20 .

Однак жодних достатніх, належних та переконливих доказів наявності родинних зв`язків між ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 заявником не було надано.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб) тощо.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року в справі № 947/22756/19.

Однак, таких доказів суду позивачем надано не було.

Покази допитаних судом свідків, на які посилається скаржник, за відсутності жодних письмових доказів не є достатніми для визнання факту, що ОСОБА_20 є рідною сестрою ОСОБА_19 та рідною тіткою ОСОБА_5 . Фактично за показами свідків про цей факт їм відомо лише зі слів інших осіб.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви за недоведеністю заявлених вимог є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, про неправомірність рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, адже такі доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у заяві про встановлення факту, яким надана належна правова оцінка місцевим судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати у суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кугутюка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського суду Вінницької області від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 28 жовтня 2024 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

Л. О. Голота