ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 466/6535/20

провадження № 61-3579св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Пророка В. В.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду

від 19 січня 2023 року, постановлену в складі колегії суддів Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідачі зареєстровані та проживають

у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

27 вересня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова скасовано судовий наказ № 466/6803/19 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 1 квітня 2016 року до 30 червня

2019 року у розмірі 45 486,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 395,76 грн,

3 % річних у розмірі 1 867,04 грн, а всього 53 804,19 грн.

Крім цього, 25 травня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду

м. Львова скасовано судовий наказ № 466/2530/20 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 7 935,14 грн.

У зв`язку з неоплаченою заборгованістю ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до відповідачів з цим позовом, в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 1 квітня 2017 року

до 31 січня 2020 року в розмірі 43 599,02 грн, інфляційні втрати

у розмірі 6 165,78 грн, 3 % річних у розмірі 1 814,35 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2022 року, ухваленим у складі судді Луців-Шумської Н. Л., позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 43 599,02 грн заборгованісті за спожиті послуги з централізованого опалення, 6 165,78 грн інфляційних втрат,

1 814,35 грн - 3 % річних за період з 1 січня 2017 року до 31 січня 2020 року.

Стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2 102 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Суд першої інстанції ухвалюючи вказане судове рішення виходив з підстав доведеності розміру наявної у відповідачів заборгованості.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качмара І. О. на заочне рішення Шевченківського районного м. Львова від 29 червня 2022 року повернено.

Суд апеляційної інстанції, застосовуючи частину першу статті 287 та

частину четверту статті 287 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України), дійшов висновку про те, що заявник оскаржив заочне рішення суду першої інстанції, не дотримавшись встановленого

статтями 284-288 ЦПК України спеціального порядку перегляду заочного рішення, а саме не подав заяву про перегляд вказаного судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 січня 2023 рокута передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказує, що Шевченківський районний суд м. Львова 29 червня 2022 року не ухвалював заочне рішення, з його змісту не вбачається, що таке судове рішення є заочним. Крім того, суд першої інстанції не постановлював ухвалу про заочний розгляд справи.

Тому висновок апеляційного суду про порушення заявником встановленого статтями 284-288 ЦПК України порядку перегляду заочного рішення є помилковим.

Відзив на вказану касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою та витребувано з суду першої інстанції матеріали цивільної справи № 466/6535/20.

У червні 2023 року матеріали цивільної справи № 466/6535/20 надійшли до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації

від 26 лютого 2020 року № 89, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Відповідачі є споживачами послуг, що надає ЛМКП «Львівтеплоенерго».

За особовим рахунком відповідачів № НОМЕР_1 за період з 1 липня 2017 року до 31 січня 2020 року утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 43 599,02 грн, за якою інфляційні втрати складають 6 165,78 грні 3 % річних - 1 814,35 грн.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши додержання судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої

статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду.

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (стаття 281 ЦПК України).

Статтею 282 ЦПК України встановлено, що за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Частинами першою, другою статті 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Частинами другою, третьою статті 288 ЦПК України встановлено, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду

м. Львова від 2 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено

її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 3 листопада 2020 року о 10 год30 хв, який не відбувся у зв`язку з неявкою відповідачів.

У наступному судовому засіданні, призначеному на 23 листопада 2020 року

о 14 год, у якому були присутніми, зокрема, ОСОБА_1 та його представник

Качмар І. О. , оголошено перерву до 15 год 17 грудня 2020 року.

Судове засідання, призначене на 15 год 17 грудня 2020 року, відкладено

до 10 год 26 січня 2021 року.

25 січня 2021 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 - адвоката Качмара І. О. надійшов зустрічний позов.

У судовому засіданні 26 січня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову та оголошено перерву до 15 год30 хв 24 лютого 2021 року.

У судовому засіданні 24 лютого 2021 року постановлено ухвалу, якою зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 466/977/21.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2021 року поновлено провадження у цій справі та призначено її розгляд на 14 год30 хв

24 січня 2022 року.

У наступних судових засіданнях оголошувалася перерва до 11 год30 хв 21 лютого

2022 року, 10 год 18 березня 2022 року, 10 год 31 травня 2022 року, а також

до 12 год 29 червня 2022 року.

Ухвалу про заочний розгляд справи суд першої інстанції не постановлював.

29 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова ухвалив рішення

про задоволення позову, яке потім оскаржив ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

З резолютивної частини рішення вбачається, що судом було чітко роз`яснено лише загальний порядок оскарження рішення суду відповідно до статті 354 ЦПК України. Про можливість перегляду рішення як заочного в порядку, зазначеному статтями 284-287 ЦПК України, не зазначено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що у даній справі за результатами вирішення справи місцевим судом ухвалено заочне рішення; рішення постановлено в загальному порядку, що виключало правові підстави для його перегляду як заочного судового рішення.

Сама вказівка в рішенні суду від 29 червня 2022 року про те, що суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, за умови проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відсутності ухвали про заочний розгляд справи, не дає підстав вважати таке рішення суду заочним.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 759/19385/17 (провадження № 61-16268св23) і від 8 квітня 2020 року

у справі № 643/11254/19 (провадження № 61-2842св20).

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про помилкове повернення апеляційним судом апеляційної скарги та необґрунтоване твердження про необхідність звернення заявника до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта

статті 411 ЦПК України).

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Щодо розподілу судових витрат

Так як касаційний суд дійшов висновку про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, встановлених статтею 141 ЦПК України підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 січня 2023 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Пророк В. В. Сердюк