Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/834/24

Провадження № 2/943/733/2024

22 жовтня 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю (на квартиру). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач залишився єдиним уповноваженим власником вищевказаного житла, з часу вселення у спірну квартиру, а саме з 18.03.1991 року та до тепер позивач проживає та зареєстрований у даній квартирі, що становить більше 10 років. Із врахуванням норм Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, позивач вирішив приватизувати дану квартиру, він звернувся до Красненської селищної ради, однак йому було повідомлено, що через відсутність у нього ордеру на вселення у квартиру він не зможе приватизувати квартиру в позасудовому порядку. У зв`язку з цим, йому було рекомендовано звернутися з даним позовом до суду, а тому просить суд визнати з ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю (на квартиру).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач - Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно довідки, виданої Красненською селищною радою № 1505 від 09.11.2023 року та Будинковою книгою для прописки громадян, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян вбачається, що в даній квартирі також був зареєстрований ОСОБА_2 (батько позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Довідкою виданою Красненським селищним комунальним підприємством № 30 від 26.03.2024 року підтверджується, що займана позивачем ОСОБА_1 квартира не перебуває на балансі Красненського селищного комунального підприємства.

Відповідно до довідки, виданої Красненським селищним комунальним підприємством № 31 від 26.03.2024 року вбачається, що у позивача ОСОБА_1 немає заборгованості по квартирній платі.

Довідкою виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»№ 2242 від 24.10.2023 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

Згідно технічного паспорта на квартиру виготовленого на ОСОБА_1 , ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 24.10.2023 року вбачається, що квартира загальною площею 65,7 кв.м., житлова площа 29.1 кв.м., розташована на 1-ому поверсі, складається з веранди площею 11.0 кв.м., коридору площею 11.1 кв.м., житлової кімнати площею 14,5 кв.м., житлової кімнати площею 14,6 кв.м., кухні площею 9,8 кв.м., ванни площею 4,7 кв.м., інвентаризаційна вартість квартири становить 177 065,00 грн.

Згідно паспортний даних позивача ОСОБА_1 , відомо, що він зареєстрований в даній квартирі з 18.03.1991 року.

Після смерті батька позивача, ОСОБА_1 залишився єдиним уповноваженим власником вищевказаного житла. З часу вселення у спірну квартиру, а саме з 18.03.1991 року та до тепер, позивач проживає та зареєстрований у даній квартирі, що становить більше 10 років.

Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 470/01-16 від 19.09.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 (батька позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови).

Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. На це вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 серпня 2024 року по справі № 201/193/22.

Також КЦС ВС зазначив, що відсутність ордера на вселення у спірне приміщення сама по собі не є підставою для висновку, що житло, займане особою тривалий час, за наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання, не є житлом у розумінні пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме слід визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 65,7 кв.м., за набувальною давністю, оскільки позивач ОСОБА_1 залишився єдиним уповноваженим власником вищевказаного житла. З часу вселення у спірну квартиру, а саме з 18.03.1991 року та до тепер, позивач проживає та зареєстрований у даній квартирі, що становить більше 33 років.

Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12, 76-80, 89, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 65,7 кв.м., за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Красненська селищна рада (смт Красне, вул. І. Франка, 2 а, Золочівського району Львівської області, ).

Повний текст рішення складено 29.10.2024 року.

Суддя: І. Б. Кос