УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 442/1548/20

провадження № 61-12909ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Свищем Сергієм Михайловичем, на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

витребувати земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0514, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2, площею 0,1501 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ;

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0514, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2, площею 0,1501 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області;

визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0514, що розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

зобов`язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0514, що розташована в АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення будівлі (будівель), споруд, що на ній знаходяться.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 06 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0514, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2, площею 0,1502 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 01 лютого 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 06 жовтня 2020 року відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника відповідача ОСОБА_3 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року залишено без змін.

11 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Свищо С. М. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року, повний текст якої складено 13 серпня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надати докази вартості спірної земельної ділянки та сплатити судовий збір.

11 жовтня 2024 року заявником вимоги вказаної ухвали Верховного Суду виконано, надіслано копію звіту з незалежної оцінки майна - земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер :01:002:0514, відповідно до якого вартість вказаної земельної ділянки становить 150 100 грн, та квитанцію про сплату судового збору.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії, тобто вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Вартість спірної земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0514, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області, становить 150 100 грн, що підтверджується копією звіту з незалежної оцінки майна.

Ціна позову в цій справі у частині вимог майнового характеру 150 100 грн не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 80 = 242 240,00грн). Справа № 442/1548/20 в частині позовних вимог немайнового характеру є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Свищем Сергієм Михайловичем, на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська Є. В. Коротенко В. М. Коротун