Справа№592/5494/22
Провадження №2/592/60/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Даниленко Т.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пономаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (а.с.1-8, 166-168 т.1), який обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Зокрема, вона є власником житлового будинку площею 68,7 кв.м.; за даними технічного паспорту - житлового приміщення А-1, прибудови - а, житлової прибудови а 1 - 2, погребу - п/г, сараю - Л, гаражу -М, вбиральні - К, огорожі АДРЕСА_2 . Власником сусіднього будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.11.2005 року визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , відповідно до другого варіанту, запропонованого судовою будівельно-технічною експертизою №1038 від 29.09.2005 року, зокрема, у її користування виділено земельну ділянку площею 285 кв.м., у тому числі ділянку для індивідуального користування площею 280,4 кв.м., ділянку спільного користування площею 4,6 кв.м. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04.11.2015 року у справі №592/102рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.07.2015 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 25.08.2015 року змінено, проведений розподіл житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішенням суду припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Тобто, у 2015 році відбувся розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремих домоволодіння: АДРЕСА_1 , власником якого є вона, та АДРЕСА_3 , власником якого є відповідач. ОСОБА_2 Власник суміжного будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 самочинно побудувала надвірну споруду майже впритул до частини її будинку, внаслідок чого усі атмосферні опади стікають під стіну її будинку, підтоплюють фундамент її будинку. Крім того, закривають освітлення в будинку. Будівельно-технічним дослідженням, проведеним судовим експертом ОСОБА_3 (висновок №1607 від 14.02.2022 року) встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , побудована надвірна споруда із піноблоків, зазначена надвірна споруда побудована на кордоні ділянки на відстані 0,5 м. від житлової прибудови літ «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В ході будівництва зазначеної надвірної споруди порушено п.6.1.41 Державних будівельних норм (ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», відповідно до якого при розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0м. При цьому має бути забезпечено виконання необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1-25. Крім того, відповідачем при будівництві цієї надвірної споруди порушено протипожежні вимоги відповідно до Таблиці 15.2 ДБН Б.2.2 - 12:2019. Відповідно до листа - повідомлення Управління державного архітектурно - будівельного контролю Сумської міської ради № 229/29.01.13 року від 03.12.2021 року посадовими особами Управління проведено позапланову перевірку суб`єкта містобудування щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при виконанні будівельних робіт з будівництва прибудови до житлового будинку та господарської споруди за адресою: АДРЕСА_3 . За результатами перевірки встановлено, що будівництво являється об`єктом самочинного будівництва. Крім того, на неодноразові її зауваження щодо усунення цих недоліків будівництва, перенесення надвірної споруди в інше місце відповідач не реагує. Відповідачка зчиняє постійні сварки та пошкоджує її майно. Зокрема, 13.10.2021 року відповідач навмисно вибила вікно у її будинку, пошкодила штукатурне оздоблення зовнішньої стіни її будинку. 14.10.2021 року відповідач умисно зірвала частину шиферу з даху її будинку. 25.10.2021 року відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скидала цеглини на стіну її будинку. Внаслідок цих протиправних дій відповідача їй завдано матеріальну шкоду. За висновком судово-будівельного експерта, у її помешканні ушкоджено пофарбовану штукатурку утепленої пінополістіролом стіни, зірвано частину шиферу, внаслідок чого відбулося протікання води і залиття житлових приміщень, пошкоджено конструктивні елементи стін, стелі, відбулося забруднення стелі, стін, утворення плям, відклеювання шпалер. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної їй в результаті пошкодження покрівлі та стіни прибудови і злиття приміщень у житловому будинку, який їй належить, становить 13769,00грн. Згідно із ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, і якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона постійно потерпає від сирості, вимушена постійно підсушувати приміщення, щоб не допустити виникнення грибка. Розмір моральної шкоди, яка їй заподіяна внаслідок неправомірних дії відповідача, вона оцінює у 20000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоди в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення самочинно збудованої надвірної споруди із піноблоків, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на безпечну відстань відповідно до вимог п.6.1.41 Державних будівельних норм (ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», та Таблиці 15.2 ДБН Б.2.2 12:2019», а саме, на відстань не менше 6 метрів від будинку ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь 13769грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати, що пов`язані із наданням їй правничої допомоги адвокатом в розмірі 12000грн., та сплачений нею судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Даниленко Т.В. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пономаренко О.В., позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що ОСОБА_2 є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :12:015:0017 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 кожній. Тобто, після поділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , утворилися два нових об`єкта нерухомого майна, розташованих на одній земельній ділянці, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Будівлі позивачки і відповідачки розташовані на одній земельній ділянці (кадастровий номер :12:015:0017), а не на суміжних, тому зазначений пункт ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» на відносини, що склалися між сторонами, не поширюється. Також звертають увагу суду, що згідно пункту 15.2.3 ДБН Б.2.2-12:2019 планування та забудова територій» протипожежні відстані не нормуються між житловими і господарськими будинками у межах однієї присадибної ділянки, в зв`язку із чим порушення з боку відповідачки відсутні. Отже, експерт, складаючи експертний висновок, не врахував, що всі будівлі, які відносяться до домоволодінь позивачки і відповідачки розташовані на одній земельній ділянці, а не на суміжних. Отже, збудувавши надвірну споруду, відповідачка жодним чином не порушила прав позивачки, що свідчить про безпідставність позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом перенесення надвірної споруди. ОСОБА_2 не завдавала ні матеріальної, ні моральної шкоди позивачці, про що, зокрема, свідчить відсутність належних та допустимих доказів. Позивачка не надала доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_2 вчинила будь-які дії, спрямовані на завдання шкоди, у чому саме ця шкода полягає, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачки та завданою ОСОБА_1 шкодою, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Розмір витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення, є неспівмірними виконаній роботі. З наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу неможливо встановити однозначно, у якій формі має бути сплачено гонорар - у фіксованій чи залежно від кількості наданих послуг. Угода, акт прийому-передачі наданих послуг та орієнтовний розрахунок участі в судових засіданнях адвоката Друченко Т.В. суперечать один одному в частині суми і форми гонорару. Вважають суму витрат на правову допомогу необґрунтованою.

Ухвалою від 12.01.2023 року було закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року призначена у справі судова будівельно-технічна експертиза.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка, пояснення експерта, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Суд установив, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.11.2005 року (а.с.14 т.1) визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (попередній співвласник).

На підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 04.11.2015 року у справі №592/10259/14 проведений розподіл житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , припинено право спільної часткової власності між співвласниками. Тобто, відбувся розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремих домоволодіння власником домоволодіння АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 , власником домоволодіння АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 (а.с.19-23 т.1).

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку А-1, прибудови «а», житлової прибудови А1-2, прибудови а1, погрібу п/г, сараю Л, гаражу М, вбиральні К, огорожі №1-4 по АДРЕСА_1 (а.с.13 т.1)

Відповідачка ОСОБА_2 є власником житлового будинку А-І, прибудови а, сараю Д, вбиральні Ж, літнього душу З по АДРЕСА_3 .

Ці два об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 розташовані на одній земельній ділянці кадастровий номер :12:015:0017, що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частині кожній (а.с.107, 241 т.1).

Відповідачка ОСОБА_2 , власник будинку по АДРЕСА_3 , в 2020 році самочинно побудувала надвірну споруду майже впритул до будинку позивачки.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до припису №29 від 03.12.2021 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів правил Управління державного архітектурно-будівельного контролю Єйбоженко І.С. зобов`язана була узаконити об`єкт нерухомого майна прибудову до житлового будинку та господарську споруду, збудований без документа дозвільного документа, який дає право на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом (а.с.76-78 т.1).

Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення №13 від 08.12.2021 року (а.с.79-82 т.1) ОСОБА_5 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.96 КУпАП, оскільки нею проведені роботи з будівництва прибудови до житлового будинку та господарської споруди за адресою АДРЕСА_3 без наявності документа дозвільного характеру (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), що дає підстави вважати дані роботи самочинним будівництвом (ч.1 ст.376 ЦК України).

Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження, виконаного судовим експертом ОСОБА_3 (а.с.33-58, 170-200 т.1) , встановлено, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 побудована надвірна споруда із піноблоків. Зазначена надвірна споруда побудована по границі ділянки, на відстані 0,5м від житлової прибудови літ.А-2, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . При розташуванні надвірної споруди порушені п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», який передбачає, що при догляді за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0м. При будівництві надвірної споруди порушено протипожежні вимоги відповідно до Таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019.

Судовий експерт ОСОБА_3 пояснив, що при будівництві прибудови до житлового будинку не дотримані будівельні норми щодо відстані до межі ділянки позивачки, а також протипожежні норми. Стічні води з цієї прибудови потрапляють на земельну ділянку позивача, водовідведення не організовано. Опади до будинку позивачки потрапляли через пошкоджений лист шиферу. Весь дах будинку позивачки він не досліджував, а лише ту ділянку даху, яку зазначала позивачка. У сторін два окремих домоволодіння, кадастровий номер земельної ділянки один. Зі слів позивачки є затікання в будинку (стелі в кімнатах №1-5, 1-6 пошкоджені). Над кімнатою 1-5 зірваний шифер (хто і як його зірвав йому невідомо). Житлові кімнати 1-5, 1-6 в будинку позивачки є суміжними, тому можна припустити, що вода потрапляла до приміщень через зірваний шифер. Необхідно, щоб ця добудова розташовувалася на безпечній відстані від будинку позивачки не менше 6 метрів, цю добудову необхідно повністю демонтувати.

Відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менш ніж 1,0м.

Згідно з пунктом 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» його дія в частині дотримання відстаней не менш ніж 1,0м поширюється на суміжні земельні ділянки.

Відповідно до пункту 15.2.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» протипожежні відстані не нормуються між житловими і господарськими будинками у межах однієї присадибної ділянки.

При проведенні цього дослідження експертом не було враховано, що поділ земельної ділянки між сторонами не проведений. Всі будівлі, які на праві власності належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розташовані на одній земельній ділянці, а не на суміжних.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1633 від 16.02.2024 року (а.с.2-8 т.2) добудова до житлового будинку літ.А-1 літ.а (надвірна споруда із піноблоків), побудована ОСОБА_2 , розташована на території, що знаходиться у землекористуванні ОСОБА_2 . Ця надвірна споруда (добудова) примикає до житлового будинку АДРЕСА_4 та до житлової прибудови А1-2 по АДРЕСА_1 . Також добудова розташована на межі землекористування співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Добудова розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :12:015:0017.

При проведенні дослідження експертом встановлено відсутність системи водовідведення з тильного фасаду добудови, яка виходить на територію землекористування співвласника ОСОБА_1 , що призводить до наявності слідів замокання в приміщеннях будинку літ.А по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи надвірна споруда не відповідає вимогам п.5.13 ДБН В.22-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», розділу 10 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» щодо організації водовідведення.

Судовим експертом наданий висновок, що згідно положень п.15.2.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» протипожежні відстані між житловими і господарськими будинками у межах однієї присадибної ділянки не нормуються.

Таким чином, суд відхиляє аргументи представника позивачки щодо необхідності дотримання протипожежних відстаней при розміщенні будівель.

Отже, надвірна споруда, яка збудована ОСОБА_2 , є об`єктом самочинного будівництва. Розташування самочинно збудованої ОСОБА_2 надвірної споруди, яка примикає до житлової прибудови А1-2 по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , порушує права позивача, оскільки не організовано водовідведення з цієї споруди і опади потрапляють на сторону будинку позивачки, що призводить до замокання в приміщеннях будинку ОСОБА_1 .

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (пункт 22 постанови). Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна (пункт 24).

Позивач, представник позивача заявили вимогу про перенесення самочинно збудованої споруди на безпечну відстань не менше 6 метрів від будинку ОСОБА_1 . Однак, позивачкою, її представником не надані докази, зокрема, висновок експерта щодо можливості перенесення цієї добудови, чи можливості здійснити перебудову цієї споруди з відповідним облаштуванням водовідведення.

За таких обставин, вимоги позивачки про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом перенесення самочинно збудованої надвірної споруди із піноблоків на безпечну відстань 6 метрів від будинку ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.

Представник позивачки стверджує, що 13.10.2021 року відповідачка навмисно вибила вікно у будинку позивачки, пошкодила штукатурне оздоблення зовнішньої стіни будинку, 14.10.2021 року відповідачка умисно зірвала частину шиферу з даху будинку позивачки, 25.10.2021 року відповідачка скидала цеглини на стіну будинку позивачки, і відповідно такими діями завдала майнову шкоду.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обгрунтування вимог про відшкодування майнової шкоди позивачка, її представник надали висновок будівельно-технічного дослідження (а.с.33-58, 170-200 т.1). Згідно з цим висновком експертом був виявлений ушкоджений лист шиферу на покрівлі двоповерхової прибудови літ. «А-2», внаслідок чого відбулося залиття житлових приміщень у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , пошкоджені конструктивні елементи стін, стелі. Відповідно до цього висновку розмір майнової шкоди становить 13769грн.

Тобто, згідно з цим висновком експерта пошкодження приміщень житлового будинку позивачки сталося внаслідок ушкодження листа шиферу.

Як вбачається з листа Сумського районного управління поліції від 22.03.2022 року з липня по жовтень 2022 року надходили звернення ОСОБА_1 . Ці матеріали були розглянуті згідно з Законом України «Про звернення громадян» і знищені у зв`язку з введенням воєнного стану (а.с.32 т.1).

Цей лист Сумського районного управління поліції містить лише перелік звернень ОСОБА_1 за 13.10.2021 року щодо пошкодження вікна, штукатурки, за 14.10.2021 року щодо того, що сусіди зривають кришу свого будинку, сваряться. За 25.10.2021 року звернення стосується дій сусіда, який скидає цеглу, ображає.

Викладені в листі Сумського районного управління поліції від 22.03.2022 року звернення ОСОБА_1 не підтверджують, що ОСОБА_2 пошкодила шифер на покрівлі двоповерхової прибудови літ. «А1-2», внаслідок чого відбулося залиття приміщень. В зверненнях ОСОБА_1 не зазначалося про пошкодження ОСОБА_2 шиферу на покрівлі двоповерхової прибудови літ. «А1-2» будинку за адресою АДРЕСА_1 .

З цих звернень ОСОБА_1 вбачається, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 чоловік позивачки, пояснив, що відповідачкою збудована прибудова впритул до їх будівель. В 2021 році він з дружиною зверталися до органів поліції з приводу дій ОСОБА_2 , яка з чоловіком залізла на прибудову і з даху їх частини будинку відірвала шифер. Також відповідачка розкидала будівельні матеріали, внаслідок чого була пошкоджена стіна їх будинку в 2021 році. Були звернення і до органів будівельно-архітектурного контролю щодо цієї прибудови. Всі опади потрапляють на їх сторону, на їх ділянку, оскільки ця прибудова збудована впритул до будинку. Відповідачка з чоловіком обіцяла переробити дах прибудови, але нічого не було зроблено.

Суд відхиляє як доказ показання свідка ОСОБА_6 , який пояснював, що ОСОБА_2 відірвала лист шиферу з будинку по АДРЕСА_1 , оскільки між сторонами тривалий час існують неприязні стосунки, відбуваються сварки і бійки.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачкою ОСОБА_1 належними, достатніми доказами не підтверджено, що ОСОБА_2 вчинила протиправні дії щодо ушкодження шиферу на даху будинку позивачки та заподіяла майнову шкоду.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його, можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Самочинно збудована відповідачкою надвірна споруда порушує права позивачки, оскільки відсутня система водовідведення з цієї споруди, що призводить до потрапляння опадів в приміщення будинку позивачки. Внаслідок таких дій позивачка відчуває хвилювання, душевні страждання.

Враховуючи характер порушення прав позивачки, глибину її душевних страждань суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000грн. в відшкодування моральної шкоди.

Представником позивачки в позові зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надана угода про надання правової допомоги від 27.01.2022 року, квитанція про оплату правової допомоги в розмірі 7200грн., акт прийому-передачі наданих послуг від 17.08.2022 року на суму 7200грн., орієнтовний розрахунок участі в судових засіданнях адвоката. Згідно з угодою гонорар за надання правничої допомоги становить 12000грн., передплата становить 7200грн.

Згідно з ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, а саме, витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідачки в відзиві на позовну заяву зазначено про неспівмірність витрат на правничу допомогу з виконаною роботою (наданими послугами).

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач, суд бере до уваги норми ч.4 ст.137 ЦПК України та, врахувавши, що вимоги позивачки задоволені частково щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000грн., обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн.

Позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 992грн.40коп. за вимогу немайнового характеру про зобов`язання вчинити дії, 992грн.40коп. за вимогу про відшкодування майнової шкоди і 992грн.40коп. за вимогу про відшкодування моральної шкоди. Отже, згідно з ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 992грн.40коп. в відшкодування судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди. Оскільки в задоволенні вимог про зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової шкоди відмовлено, суми судового збору в розмірі 1984грн.80коп. не підлягають відшкодуванню.

Позивачкою сплачена сума судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законодавством, за вимогу про відшкодування моральної шкоди, а саме сплачено 2481грн., а повинна була бути сплачена сума 992грн.40коп. Сума судового збору в розмірі 992,40грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Згідно з ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору при внесенні суми судового збору в більшому розмірі може бути повернута судом за клопотанням позивачки.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000грн. в відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992грн.40коп. в відшкодування судового збору (вимога про відшкодування моральної шкоди).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000грн. в відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 27.05.2024 року.

Суддя О.А. Котенко