Житомирський апеляційний суд
Категорія 55 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/10825/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 липня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Зосименка О.М.

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним рішення, дії чи бездіяльність Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», яким порушено цивільні права та інтереси ОСОБА_1 , із зазначенням суті порушень та відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що надане викопіювання з плану «червоних ліній» є незаконним, так як план змінив напрямок червоних ліній та на ньому зазначено розташування будинків, гаражів, яких не має на затвердженому плані «червоних ліній». Окрім того, наданий фрагмент з плану міста Житомира, викопіювання зі схеми, фрагмент з плану «червоних ліній» міста Житомира не відповідає затвердженому рішенням Житомирської міської ради №583 від 09.12.2015 року проекту «червоних ліній» вулиць та доріг з уточненням окремих положень генерального плану м. Житомира. Викопіювання з плану міста Житомира з нанесеними на нього елементами генерального плану міста є складеним в порушення вимог Закону України «Про містобудівну діяльність в Україні», оскільки основою планування є генеральний план, а не план міста.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом із доповненнями, в якій просить її скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема судом змінено суть обґрунтування позовної вимоги та не враховано, що предметом розгляду даної справи є порушення саме цивільних прав, яке завдане позивачу незаконним рішенням, дією, бездіяльністю Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», а тому судом безпідставно було застосовано до даного спору норми КАС України. Позивач вважає, що позовні вимоги про захист порушених цивільних прав та стягнення моральної шкоди підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Зазначає також, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції позбавив її права на захист порушених інтересів, що суперечить ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалась.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що у відповідь на запит ОСОБА_1 від 22.02.2021 року першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів повідомлено, що:

- рішенням міської ради від 30.11.2016 року №454 «Про затвердження генерального плану міста Житомира» затверджено генеральний план міста Житомира;

- рішенням міської ради від 04.07.2017 року №579 «Про затвердження Плану зонування міста Житомира» затверджений план зонування міста Житомира;

- до 30.11.2016 року зонування на території міста Житомира було відсутнє, тому надати копію рішення про затвердження плану зонування, який діяв до 30.11.2016 року, немає можливості;

- окремого рішення про затвердження «червових ліній» у зв`язку із прийняттям рішення міської ради від 30.11.2016 року №454 «Про затвердження генерального плану міста Житомира» не приймалось, тому надати таке рішення немає можливості;

- окремий план санітарно-захисної зони транспорту, захисної зони транспорту земельної ділянки по пров. І-му Винокурному 7, після введення в дію генерального плану м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 року №454 не затверджувалось, тому надати його немає можливості.

ОСОБА_1 надано завірене належним чином рішення міської ради від 04.07.2017 року №579 «Про затвердження Плану зонування міста Житомира», фрагмент плану зонування (розділ «Схема зонування території міста Житомира. Планувальні обмеження») та умовних позначень території, по АДРЕСА_1 на двох аркушах, фрагмент плану червоних ліній, інформація з якого відображена в генеральному плані м. Житомир, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 №454 «Про затвердження генерального плану міста Житомира», території по АДРЕСА_1 на одному аркуші.

Відповідно до ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Як визначено ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що викопіювання з плану «червоних ліній», не відповідають затвердженому рішенням Житомирської міської ради №583 від 09.12.2015 року проекту «червоних ліній» вулиць та доріг з уточненням окремих положень генерального плану м. Житомира, внаслідок чого порушено її права та заподіяно моральну шкоду.

Таким чином, при вирішенні судом позовних вимог у цій справі, передусім підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», що охоплює собою встановлення судом обставин та надання оцінки правомірності надання викопіювань з плану «червоних ліній» та їх відповідність містобудівній документації та рішенням міської ради. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб.

В свою чергу, вимога про стягнення моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами ч. 5 ст. 21 КАС України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 липня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2024 року.

Головуючий Судді