Справа № 539/2822/24
Провадження № 2/539/995/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Бас В.Г.,
позивач, відповідач та/або їх представники у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників.
Серед осіб, внесених до реєстру боржників, доданого до договору факторингу, - заборгованість відповідача перед ТОВ за договором позики, укладеним між ТОВ як первісним кредитором та відповідачем як позичальником. Договір позики відповідачем перед первісним кредитором не виконувався, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Унаслідок укладення договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача, який був боржником перед первісним кредитором (ТОВ) у сумі 21 940 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 500,00грн., сума заборгованості за відсотками - 16 440,00 грн.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Звернув увагу на те, що договір позики підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, а, відповідно, враховуючи вимоги Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію", його підписання прирівнюється до підписання договору у письмовій формі. Що стосується нарахування відсотків за кредитним договором, то позивач посилається на умови укладеного договору, який передбачає відповідний механізм їх нарахування. Крім того, право відступлення права вимоги чітко визначене положеннями Цивільного кодексу України.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду цієї справи без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
03 вересня 2024 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку з перебуванням на військовій службі.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 05 серпня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 05 серпня 2024 року.
У зв`язку із неявкою сторін суд відкладав розгляд справи на 02 вересня та 16 вересня 2024 року.
У зв`язку із тим, що позивач та відповідач, повідомлені належним чином, не з`явилися у судове засідання, відповідач - не надав відзив на позовну заяву, а позивач - не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
21 червня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено договір позики № 78392214 (далі Договір позики), згідно з пунктом 1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти ) від суми позики.
Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: сума позики - 3100,00 грн; строк позики - до 21.07.2023 (30 днів). Положеннями Договору позики передбачені процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: знижена процентна ставка 0,75% на день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% на день; основна процентна ставка, фіксована 2,5% на день; пеня 2.70% день; орієнтовна реальна річна процентна ставка, 1081,2%.
Відповідно до пункту 20 Договору позики договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле.
Згідно з пункту 24 Договору позики договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах статей 6, 627 ЦПК України.
14 червня 2021 року між ТОВ (первісним кредитором) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивачем) укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторинг), відповідно до якого ТОВ передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників.
Згідно з Додатковою угодою № 14 до Договору факторингу від 21 грудня 2023 року ТОВ відступило позивачу права вимоги до боржників, згідно з реєстром № 13 від 21 грудня 2023 року, в якому міститься інформація про відповідача як боржника.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників №13 від 21 грудня 2023 року до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 940 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 500,00грн, сума заборгованості за відсотками - 16 440,00 грн.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості за Договором позики за період з 21 грудня 2023 року до 31 травня 2024 року станом на 31 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 21 940.00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5 500,00 грн., сума заборгованості за відсотками 16 440,00 грн.
Отже, Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним Договором позики, право вимоги заборгованості за яким передано позивачу на підставі Договору факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплатив заборгованість за Договором позики, позивач (який набув права вимоги за Договором позики на підставі Договору факторингу) звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.
Згідно зі статею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно зі статтями 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)( частина перша статті 512 ЦК України).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ним та ТОВ (первісним кредитором) Договором позики, у наслідок чого виникла заборгованість, право вимоги за якою було передано ТОВ (первісний кредитор) позивачу відповідно до договору факторингу. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, унаслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за договором не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
По-перше, відповідно до змісту статей 525, 526, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, згідно з Договором позики ТОВ (первісний кредитор) надав відповідачу у позику грошову кошти, а відповідач повинен був їх повернути, сплативши відповідні проценти.
ТОВ (первісний кредитор) належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору позики, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.
На даний час строк повернення грошових коштів за Договором позики настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує (розрахунок заборгованості міститься у матеріалах справи).
При цьому, доказів погашення боргу у повному обсязі або частково суду відповідачем не надано.
Таким чином, відповідачем порушено умови укладеного Договору позики щодо погашення кредиту та процентів за його користування, оскільки позичені кошти не повернуто, проценти не сплачені.
По-друге, з огляду на вимоги статей 5 та 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із Договір позики шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає зміст Договору позики і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача.
Юридична особа, яка укладала Договір позики з відповідачем, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови Договору позики, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт позичальника до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
По-третє, позивач є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво, а тому суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за вказаним вище Договором позики відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України була правомірно передана за Договором факторингу позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за Договором позики, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов Договору факторингу, а тому позовні вимоги є обгрунтованими.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та за відсутності аргументів відповідача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 525, 526, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 5 та 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, , реквізити IBAN НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст заочного рішення складено та підписано 20 вересня 2024 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва