Справа № 645/5620/24
Провадження № 2-з/645/34/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернулась із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, та просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер :12:034:0087 та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надала відповідачці грошові кошти в сумі 20000 доларів США, станом на 18.09.2024 року сума боргу не повернута. До сьогоднішнього часу ОСОБА_3 ухиляється від повернення суми боргу, тому вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики. Пред`явлення даної заяви пов`язано з тим, що розмір позовних вимог складає досить значну суму 828 200,0 грн. Відомості про наявність у відповідача такої суми на рахунках у банківських установах чи готівкою відсутні. Позивач вважає, що існує ризик, що під час перебування справи у провадженні суду, відповідач відчужить належне їй нерухоме майно третій особі, унеможлививши таким чином повернення суми позики на підставі судового рішення у даній справі. Представник зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши надані матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Підставою задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, а саме розпорядження відповідачем спірним майном, що може перешкодити виконанню судового рішення, якщо воно буде на користь позивача.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо повернення коштів, відповідно до розписки від 15.09.2021 року на суму 20000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2024 року складає 828200 грн.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту із забороною органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га., кадастровий номер :12:034:0087, до вирішення судом по суті вказаного позову та набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачці ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1 га., кадастровий номер :12:034:0087 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення..

Крім того, слід зазначити, що заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмету спору.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у позивача наявні достатньо обґрунтовані припущення, що відповідач може вчиняти юридичні дії для уникнення в майбутньому особистої відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Судом також враховано співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та наслідків накладення арешту на майно.

Крім того, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, які застосовуються судом, не позбавляють власника його конституційних прав на користування таким майном.

Як зазначав Верховний Суд, обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається (в порядку вжиття таких заходів) арешт, процесуальним законом не передбачено (постанова від 19.02.2019 у справі №911/1695/18).

Що ж до зустрічного забезпечення, то законом так само не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

У відповідності вище викладеному закон як в теорії, так і в практичній реалізації забезпечує кредитору можливість арешту майна боржника, звісно в межах суми боргу, для можливості реального виконання рішення суду та стягнення заборгованості з боржника, у тому числі за рахунок майна, на яке судом накладається арешт.

Таким чином, фактичними обставинами спірних правовідносин підтверджується існування реальної загрози нівелювання мети звернення з даним позовом до суду стягнення належних грошових коштів, адже у випадку задоволення такого позову під час розгляду справи відповідачем може бути відчужене майно, на яке, за відсутності грошових коштів, може бути звернено стягнення для виконання судового рішення.

Разом із цим, забезпечення позову шляхом накладення арешту на весь будинок та земельну ділянку в цілому, що належать відповідачу, не можна визнати співрозмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів саме в розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ становить 828 200,00 грн.

Отже, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо повернення грошових коштів в розмірі 20000 доларів США, що за курсом НБУ становить 828 200,00 грн. та вказана сума є, безумовно, значною, а тому захід забезпечення позову в частині заборони вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та земельнох ділянки, які належить на праві власності відповідачу в межах ціни позову, буде обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимоги та спрямованим на те, щоб забезпечити позивачці реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому у даному випадку негативні наслідки невжиття заходів забезпечення позову переважають над наслідками забезпечення позову, що, у свою чергу, мають тимчасовий характер, що не позбавляє відповідача можливості володіти та користуватися належною їй власністю на власний розсуд, обмежуючи лише право розпорядження нею, та скасовуються у подальшому, якщо така потреба відпаде.

На підставі вищевикладеного, встановивши відповідні обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування заходів забезпечення позову, надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, виходячи з необхідності збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову частково.

Суд уважає, що заборона вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження майна, яке належить на праві власності відповідачу, а саме, земельної ділянки та будинку, але у межах ціни позову, забезпечить ефективний захист прав позивача у разі визнання їх судом порушеними, водночас не порушує принципу диспозитивності, а сприяє дотриманню принципів співмірності та адекватності вжитого заходу забезпечення позову.

Такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, має тимчасовий характер та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149 - 153, 157 ЦПК України, суд -

УХАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти заборону вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1 га., кадастровий номер :12:034:0087, що належить на праві власності ОСОБА_3 до вирішення судом по суті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова, 61000, м. Харків, Гімназійна набережна, 26) - для виконання.

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачу ОСОБА_3 .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 28.10.2024 року.

Суддя- І.В.Ульяніч