Справа №467/1017/23
Провадження № 22-ц/812/1409/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання -Горенко Ю.В.,

за відсутності учасників справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 травня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Далматовою Г.А., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 08 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 919488038.

Відповідно до реєстру боржників №133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу від 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 919488038.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №20102022, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитним договором, вказаним у Реєстрах прав вимоги.

Зазначають, що на підставі реєстру боржників від 06 березня 2023 року №2 до договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 20 жовтня 2022 року №20102022 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17000 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 42874 грн. -суми заборгованості за відсотками.

Вказують, що свої зобов`язання за кредитним договором фінансова установа виконала належним чином. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 59874 грн, з яких: 17000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 42874 грн - заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути на їх користь із відповідачки 59874 грн. заборгованості за кредитним договором №919488038.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 травня 2024 року задоволено позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №919488038 від 08 березня 2021 року у розмірі 59874 грн., з яких 17000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 42874 грн. - заборгованість за відсотками та судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором стосовно надання кредиту виконало, а ОСОБА_1 в порушення умов Договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед фінансовою установою утворилася заборгованість.

У зв`язку з тим, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , то наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується із іншими письмовими доказами у справі, зокрема з витягами із Реєстрів прав вимоги, розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто, первісних кредиторів, наданих позивачем.

Відповідачем розрахунки не спростовані, власного розрахунку заборгованості останньою не надано, як і доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені Договором. А тому доводи відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за користування кредитом, суд вважав безпідставними, виходячи з того, що нарахування відсотків за користування наданими кредитними коштами за Договором відповідає умовам цього Договору, недійсність якого в судовому порядку не визнана.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав про його задоволення, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено як матеріальні так і процесуальні норми права, не об`єктивно досліджено матеріали справи, рішення прийнято без врахування судової практики з аналогічних справ, ігноруючи вимоги законодавства, не звернута увага на відсутність реальних доказів по справі зі стороні позивача та просила, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, вказує, що представником позивача не було надано суду доказів переходу прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» щодо відповідача. Так відповідний договір факторингу укладений 28 листопада 2018 року та додаткова угода №26 від 31 грудня 2020 року, на які посилається сторона позивача, як на підставу переходу права вимоги, за своєю природою виникнення укладені раніше від дати укладання кредитного договору № 919488038 з відповідачем, зокрема 08 березня 2021 року.

Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджений належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що їй після укладення зазначеного кредитного договору було надано кредит в сумі заявлених позовних вимог. Визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем свої зобов`язань по договору.

Розрахунок заборгованості, який склав позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. До того ж, правомірне використання кредитних коштів відповідачем закінчилось 08 квітня 2021 року (останній день кредитування), отже після цієї дати відсутні підстави для нарахування процентів за користування наданими коштами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків, які нараховані за період з 08 квітня 2021 року по 31 липня 2023 року є недоведеними, однак, вказаний факт судом не було досліджено.

Зазначає, що вона не заперечує факт укладання кредитного договору № 919488038 від 08 березня 2021 року, натомість не визнає отримання передбачених у ньому кредитних коштів в сумі 59 874 грн. від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», а також набуття позивачем права вимоги до нього за цим договором.

Так, у цій справі позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новий кредитор на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним нею 08 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», надав додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яку уклали ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також договір факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Таліон Плюс».

Пунктом 4.1 договору факторингу №28/1118-01 (в редакції додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року) від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор), сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора наявного права вимоги відбувається в момент підписання Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин підписання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку до договору факторингу, які б підтверджували перехід від клієнта до фактора - ТОВ «Таліон плюс» наявного прав вимоги за укладеним із ОСОБА_1 договором №919488038 від 08 березня 2021 року.

Не може вважатися доказом набуття позивачем прав вимоги до відповідача долучений до позовної заяви витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, оскільки у силу принципу Nemo plus iures transferre potest quam ipse habet («Ніхто не може передати більше прав, ніж має сам»), у даному випадку не доведено перехід права вимоги за кредитним договором №919488038 до ТОВ «Таліон плюс», а тому не перейшло таке право вимоги й до наступного фактора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Проте їх неявка в сили приписів ч. 2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 08 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 919488038 (далі - Договір), який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 5-7).

За умовами пункту 1.1 розділу 1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит на суму 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, тощо.

Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником ( далі -дисконтний період). У випадку надання кредиту не в день укладання договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання договору по відношенню до дати надання кредиту( пункту 1.2 Договору).

Відповідно до п.1.4.1 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 83,95 % річних, що становить 0,23 % від суми Кредиту за кожний день користування ним.

В силу п. 1.4.2 Договору на умовах, викладених в п. 1.3 Договору до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за Індивідуальною процентною ставкою 498,41 відсотків річних, що становить 1,37 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620.50 процентів річних, що становить 1.70 процентів в день від суми кредиту за кожен день використання ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду( п.1.3 Договору).

Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.

За пунктом 1.5 Договору Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін плате» з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору, оплатити фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду

Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного період; у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періо з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору умовах п. 1.7. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правила п. 1.7.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну с> Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час (пункт1.6 Договору).

Відповідно до пункту 1.7 Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору] на наступних умовах:

За пунктом 1.7.1 Договору зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

Пунктом 1.7.2 Договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоден сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десяті процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен де користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення су Кредиту Позичальником( пункт 1.8 Договору).

Попередній розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Терь- платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, наведено в Паспорті споживчого кредиту, шс невід`ємним додатком до цього Договору, та у Графіку розрахунків наведеному в Додатку № 1 до цього Договору. Сторони погодили що Кредитодавець, по аналогії з порядком, визначеним в абз. 2 п.1 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі продовження строку надання Кредиту, надає Позичальнику регулярно оновлює Графік розрахунків на період продовження строку надання Кредиту, з відповідні коригуванням Терміну платежу, шляхом відображення такої інформації в Особистому кабінеті Позичальника( пункт 1.8 Договору).

Продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що маю наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахуван процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних ум цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору (пункт 1.10 Договору).

Пунктом 1.11 Договору визначено, що збільшення розміру Дисконтної, Індивідуальної, Базової процентних ставок та розмір процентів, що нараховується після закінчення Дисконтного періоду в порядку, що не визначений цим Договором односторонньому порядку Кредитодавцем без згоди Позичальника не допускається.

У пункті 4.3. Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У пункті 4.15 Договору зазначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 6 Договору "Реквізити сторін".

Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми, сторони догодили істотні умови договору.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляє, що позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит.

Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абз. 2 ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в Заявці на кредит.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником договору.

Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку "ТАК", що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем.

Кредитний договір № 919488038 від 08 березня 2021 року був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 договору кредитної лінії в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну і пароля особистого кабінету кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

08 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» (а.с. 4).

13 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 919488038, якою збільшено розмір кредиту на суму 7000 грн (а.с. 8).

Відповідно до графіків розрахунків, орієнтована загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою на суму кредиту 17000 грн. складає 18092 грн.50 коп., з яких 17000 грн. - загальна сума кредиту, 1097 грн.50 коп. нараховані відсотки.

У разі користування кредитом понад встановлений п.1.2 Договору строк дисконтного періоду чи у разі продовження строку дисконтного періоду на умовах п.1.3 договору, графік розрахунків наведений у п.1 цього договору втрачає юридичну силу, а оновлений актуальний графік розрахунку відображається кредитодавцем позичальнику в особистому кабінеті позичальника (а.с.7 зворот, 8 зворот).

ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії №919488038 від 08 березня 2021 року та додаткової угоди від 13 березня 2021 року до вказаного кредитного договору здійснило переказ грошових коштів у загальному розмірі 17000 грн. (траншами: 10000 грн. та 7000 грн.) для зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 №5168-74ХХ-ХХХХ-2676, що підтверджуються копіями відповідних платіжних доручень від 08 березня 2021 та від 13 березня 2021 року (а.с. 129), що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога".

Копії вказаних платіжних доручень засвідчені кваліфікованим електронним підписом представника позивача. Вказане спростовує посилання апелянта на недоведеність отримання ним кредитних коштів спростовується копіями платіжних доручень,

За такого, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 договору кредитної лінії в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. Вказане не оспорювалось у суді першої інстанції і самою відповідачкою.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договору саме відповідачем.

Частиною 6 статті 95 ЦПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Проте відповідач, заперечуючи проти наданих позивачем доказів, клопотань про витребування їх оригіналів суду не заявляв, як і не заявляв клопотань щодо перевірки належності банківського рахунку, на який вказані кошти були перераховані.

Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" кредитних коштів ОСОБА_1 , останньою не надано.

Отже відповідачем отримання коштів за договором кредитної лінії № 919488038 від 08 березня 2021 року та додатковою угодою від 13 березня 2021 року в розмірі 17 000 грн. не спростовано.

Також відповідачем не надано доказів, повернення отриманих у кредит коштів кредитору.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 109).

31 грудня 2020 року була укладена додаткова угода №26 до зазначеного договору факторингу (а.с. 112-114), відповідно до якої вищевказаний договір факторингу викладено у новій редакції.

За пунктом 2.1 Договору згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнт за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.4.1 якої наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєструй прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.

Згідно Реєстру прав вимоги №133 від 11 травня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №919488038 у розмірі 17000 грн. заборгованість по основному боргу та 21369 грн.- заборгованість по відсоткам (а.с. 110,130).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №20102022, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 9-10, 11), у тому числі і за кредитним договором №919488038, боржник ОСОБА_1 .

Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог.

Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр прав вимоги.

Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 919488038, загальна сума заборгованості - 59874,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 17000 грн., заборгованість за відсотками 42874,00 грн. (а.с. 11).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, заборгованість за кредитом не погашала, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 31 липня 2023 року у розмірі 59874 грн, з яких 17000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 42874 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 12). Вказана сума заборгованості у відповідача утворилась станом на 06 березня 2023 року.

Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів" має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором № № 919488038 від 08 березня 2021року, укладеним між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"

При цьому, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання апеляційної скарги на недоведеність того, що право вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до ТОВ "Таліон плюс" з огляду на те, що кредитний договір був укладений 08 березня 2021 року, тобто після укладення договору факторингу ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс".

Так, частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс", сторони домовились, що термін "Борг" у договорі означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п.1.3 Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права Клієнта - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що такий Реєстр прав вимоги був підписаний 11 травня 2021 року.

Надані копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Додаткової угоди до нього № 26 від 31 грудня 2020 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до Фактора - ТОВ "Таліон Плюс".

Копія договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до Фактора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів".

Копії вказаних договорів засвідчені кваліфікованим електронним підписом представника позивача.

Апеляційний суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до складеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів" розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором заборгованість відповідача становить 59874 грн, з яких 17000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 42874 грн. - заборгованість за відсотками.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору щодо порядку нарахування відсотків за користування коштами у дисконтний період та після його закінчення, іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами із Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року, з Реєстру прав вимоги № 168 від 11 січня 2022 року, розрахунками заборгованості, складеними ТОВ "Таліон плюс" і ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»

Відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем не виконувалися умови договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредиту становила загальну суму 59874 грн, з яких 17000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 42874 грн - заборгованість за відсотками., що вбачається із розрахунку ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та обґрунтовано стягнув вказану суму з відповідача на користь позивача.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За такого, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

З огляду на результати апеляційного перегляду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.