24.10.2024 Провадження по справі № 2/940/488/24
Справа № 940/1111/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року у розмірі 19753,86 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28.09.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 в було укладено кредитний договір № 8827949. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачці обумовлену договором суму кредиту. Згідно умов договору відступлення прав вимоги № 29/11-1 від 29.11.2021 року укладеному між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.11.2021 року до договору відступлення прав вимоги № 29/11-1 від 29.11.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, зокрема за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр» отримав право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року у загальному розмірі 19753,86 грн, яку просить у судовому порядку стягнути з відповідачки на свою користь.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.09.2024 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони у справі повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

11.10.2024 року через канцелярію суду від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшло пояснення по справі, в якому вона зазначив, що з позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи зі строку користування кредитом. Разом з тим, вона просить зменшити витрати на правову допомогу з 9000 грн. до 900 грн, що фактично буде складати 10% від ціни позову (а. с. 40-46).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.09.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8827949, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9946,40 грн, строком кредитування 15 днів до 13.10.2021 року (а. с. 4-7).

Відповідно до п.п. 1.5. - 1.11. договору з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,0000%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, в момент повернення фінансового кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строку користування кредиту, що дорівнює 15,00% від суми кредиту, тобто 1491,96 грн. У випадку не повернення позичальником кредиту, а також не сплати позичальником процентів у повному обсязі (плати за користування грошовими коштами) та процентів за підвищений ступінь ризику у строк, встановлений п. 1.5 даного договору, в тому числі після визначеного у п. 1.7 цього договору автоматичного продовження строку надання та повернення кредиту, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів. Після такого продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,95% за кожен день строку користування кредитом. У випадку повного погашення позичальником процентів за користування грошовими коштами, які визначені у п. 1.5 та п. 1.6 цього договору, та за умови не погашення або часткового погашення тіла кредиту, визначений п. 1.4 цього договору строк надання кредиту, вважається автоматично продовженим на 15 днів з дати такого погашення. За користування фінансовим кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику, при цьому вказані проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості по кредиту. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Проценти за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику сплачуються позичальником щоразу при кожному продовженні строку надання кредиту (п. 1.6 договору) та автоматичному продовженні строку надання кредиту (п. 1.7 договору). Тип процентної ставки у п. 1.5, 1.6: фіксована. Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року. На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 59140,83% та орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12930,32 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складатиме 1229,92%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 19330,83 гривень.

29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року. Згідно з реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №8827949 від 28.09.2021 року у розмірі 19330,81 грн, з яких: 9946,40 грн. сума основного боргу за кредитом, 7892,45 грн. сума нарахованих процентів, 1491,96 грн. сума відсотка за підвищений ступінь ризику, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, здійсненим ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» станом на дату відступлення прав вимоги (а. с. 11-16).

Відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/23 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 . Згідно з реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року у розмірі 19735,86 грн, з яких: 9946,40 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 7892,45 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1491,96 грн. заборгованість за комісіями, 351,93 інфляційні збитки, 71,12 грн. нараховані 3% річних, що підтверджується розрахунком позивача (а. с. 17-23).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Із дослідженого судом кредитного договору № 8827949 від 28.09.2021 року встановлено, що даний договір укладено в письмовій формі та зі сторони споживача підписано особистим підписом.

Отже, підписання вищезазначеного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідачка ОСОБА_1 в належний спосіб не спростувала таких висновків суду, а також, відповідачка не спростувала розмір та розрахунок суми боргу.

Водночас, відповідачкою не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Самою відповідачкою факт отримання грошових коштів за кредитним договором в поясненнях не спростовується належними доказами.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 28.08.2024 року (а. с. 33).

Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3028,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, копію платіжної інструкції № від 13.08.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 613 від 30.07.2024 року, акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року (а. с. 27-32).

Враховуючи, що звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, складність даної цивільної справи, реально витрачений адвокатом час, а також те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та приймаючи до уваги клопотання відповідачки про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку, що витрати на послуги адвоката в розмірі 9000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом робіт, та вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягнення з відповідачки до 2000,00 грн.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 247, 263-268, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, заборгованість за кредитним договором № 8827949 від 28.09.2021 року у розмірі 19753 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 86 копійок, понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 28 жовтня 2024 року.

Суддя С.В. МАНДЗЮК