10 травня 2024 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 117255,06 грн, а саме:
грн, яка складається з:
заборгованості за основним боргом 5500,00 грн
грн, яка складається з:
заборгованості за основним боргом 4000,00 грн
Обґрунтовуючи позов позивач зазначав:
щодо кредитного договору № 299208283
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача (відповідно до Реєстру боржників № 163 від 07.12.2021 року) за кредитним договором № 299208283.
З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором № 299208283, а саме з 06.03.2023 року позивачем не здійснювалось жодних штрафних санкцій.
Вказана заборгованість відповідачем не погашена, незважаючи на повідомлення позивача останньому, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідача.
заборгованості за основним боргом 5500,00 грн
З моменту переходу права вимоги до відповідача, а саме з 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось жодних штрафних санкцій. До теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідача на його користь.
заборгованості за основним боргом 4000,00 грн
Рух справи у суді.
Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 29.08.2023 року вказана цивільна справа була передана за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Ухвалою суду від 05.10.2023 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. В позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 просив розглядати справу без участі представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресами місця проживання, місця останньої реєстрації, шляхом направлення смс повідомлення на номер телефону зазначений у кредитних договорах та судового виклику на електронну адресу, зазначену у кредитному договорі № 299208283 (а.с.12), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб сайті судової влади.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, суд у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Встановлені судом обставини та факти.
Щодо кредитного договору № 299208283 від 05.08.2021 року.
Відповідно до п.1.9.1 кредитного договору за період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 219 % річних, що становить 0,60 % в день від суми кредиту за час користування ним.
Відповідно до п.1.8 кредитного договору сторони погодили, що строк договору та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів.
Відповідно до п.1.9.2 кредитного договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення строку, вказаного в п.1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійнсюєтьс яза індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пунтом 1.9.3. передбачена процентна ставка в розмір 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом, в разі якщо позичальник користується кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору.
Крім того, позивачем додано до позову паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 299208283 від 05.08.2021 року, в якому зазначені істотні умови договору кредиту (а.с.8).
20.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 299208283 від 05.08.2021 року (а.с. 13-14).
Відповідно до п.1.3. вказаного договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі право грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до п.4.1. договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року вбачається, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог.
Щодо посилання позивача на договір факторингу № 28/1118-01 від 05.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 299208283, то суд зазначає, що посилаючись на вказаний договір факторингу позивач його до позову не надав, що виключає можливість суду перевірити факт набуття ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за кредитним договором № 299208283.
Відповідно до п. 1.2 умов договору кредит надається строком на 30 днів, а саме до 03.11.2021 року. За користування кредитом, відповідно до п.1.3. договору, сторони погодили сплату процентів у розмірі 638,75% річних, що становить 1,75 % в день від суми кредиту за час користування ним. (а. с. 21-24).
Відповідно до п.1.4 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюти на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Відповідно до п.1.7 договору, кредит надається шляхом його переказу на рахунок клієнта протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем, від якого починається відлік перебігу строку оплати.
19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ ""Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає їх.
Відповідно до умов договору фінансового кредиту (п. 1.2) кредит надається строком на 30 днів, тобто до 05.11.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом, відповідно до п.1.3., у розмірі 547,5% річних, що становить 1,5 % на добу від суми кредиту за час користування ним (а.с. 32-33).
Відповідно до п.1.2. договору фінансового кредиту, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.4 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюти на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Відповідно до п.1.7 договору, кредит надається шляхом його переказу на рахунок клієнта протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем, від якого починається відлік перебігу строку оплати.
19.04.2022 року між ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає їх.
Позиція суду та норми права, застосовані судом.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з положеннями ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (стаття 642 ЦК України).
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Згідно ч.3 ст.626 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Стаття 1082 ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновок суду.
Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами виходячи з такого.
Щодо кредитного договору № 299208283 від 05.08.2021 року.
Крім того посилаючись в позові на те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 05.08.2021 року, відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Таліон плюс», на підтвердження цих доводів позивач взагалі не надав жодного доказу вказаних обставин, у зв`язку з чим суд вважає, що вказані обставини є недоведеними, оскільки у суду існує обгрунтований сумнів в існуванні вказаного договору факторингу.
Також позивачем не наданий належний розрахунок сум заборгованості по кредитному договору № 299208283 від 05.08.2021 року, з якого б можливо було з`ясувати за який період утворилась заборгованість. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість утворилась ще до 06.03.2023 року, але за який період з`ясувати не є можливим, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості, зокрема відсотків.
При цьому суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Як вбачається з правового висновку Верховного Суду згідно постанови по справі №755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18) від 23 січня 2018 року, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, на думку ВС, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач вказує, що ТОВ "Гоуфінгоу" надало ОСОБА_1 кредит в сумі 5500,00 грн.
Зі змісту договору (а.с.21-23) вбачається, що кредит надавався в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_1 зазначав номер платіжної картки НОМЕР_1 хх-хххх-7713, але матеріали справи, взагалі не містять доказів, які б підтверджували, що на платіжну картку ОСОБА_1 (4441-11хх-хххх-7713), ТОВ "Гоуфінгоу" перераховувало кредитні кошти, на підставі вказаного кредитного договору саме в розмірі 5500,00 грн.
Тобто, з наведеного вбачається, що доводи позивача в цій частині є лише припущенням і не ґрунтуються на доказах.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 10 травня 2024 року. Повний текст рішення буде складено 20 травня 2024 року.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця