Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1650/24

Провадження № 2/439/488/24

12 вересня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач: Підкамінська селищна рада Львівської області,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підкамінської селищної ради Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернулась до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Підкамінської селищної ради Львівської області, в яких просила суд визнати нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за законом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно. При своєму житті ОСОБА_3 своїм майном на випадок смерті не розпорядився, заповіту не склав.

В склад спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 входить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 жодних правовстановлюючих документів на такий житловий будинок не оформив.

На даний час вона є єдиним спадкоємцем даного майна, інших спадкоємців не має, оскільки її мама ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і крім неї ніхто в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався

На день смерті батька позивачка проживала і була зареєстрована за однією адресою разом із ним, тому, вважає, що фактично прийняла спадщину після його смерті.

Спадкова справа № 137/2024 відкрита в Бродівській нотаріальній конторі 31 липня 2024 року на вищезазначене спадкове майно виключно на підставі її заяви .

З приводу оформлення спадщини, а саме житлового будинку позивачка подавала заяву у Бродівську нотаріальну контору, однак з цього приводу 31 липня 2024 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Кривіцькою Маріанною Анатоліївною, була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва на спадкове майно за законом. Основною причиною відмови є те, що вона не може надати правовстановлюючих документів на даний житловий будинок.

Позивачка звертає увагу, що вона бажає реалізувати власні спадкові права.

Відтак, позивачка мотивує, що з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів зі дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити останні.

Відповідач участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Від представника відповідача: ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та просить суд такі задовольнити.

За нормативними правилами частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, судове засідання проведено за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26 березня 1997 року (а.с. 11)

Після смерті спадкодавця: ОСОБА_1 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою за № 115 від 24 квітня 2024 року; довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 356 від 17 червня 2024 року; технічним паспортом на житловий будинок від 10 травня 2024 року (а.с. 30, 14-28).

Спадкодавець: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою за № 116 та довідкою про склад сім`ї (а.с. 29, 32-33).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Мотиви суду.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивач: ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті: ОСОБА_3 , щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно запису про смерть № 24, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своє майно, а саме власноруч побудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвати у встановленому порядку не встиг. Після його смерті даний будинок успадкувала, позивачка. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформити право власності у встановленому законом порядку не має можливості.

Суд наголошує на тому, що позивачка об`єктивно позбавлена можливості прийняти належну їй частину спадщини у позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак, визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивачки.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачці з державного бюджету 939грн. 50 коп.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 50 копійок, сплаченого нею відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 0.0..1 від 31 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Підкамінська селищна рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, смт. Підкамінь, вулиця І. Франка, будинок 1, .

Суддя Б.М. Петейчук