Справа № 462/5779/21 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-з/811/255/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
23 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Секретар Іванова О.О.
розглянувши у м. Львові без участі сторін заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Михалевського Юрія Романовича про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі №462/5779/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Михалевського Юрія Романовича на рішення Залізничного районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (з урахуванням збільшення позовних вимог)
09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 про стягнення коштів із врахуванням уточнених позовних вимог від 20.01.2023 року просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 229 500 грн. 00 коп., інфляційні нарахування - 631 297,13грн. та три проценти річних - 69 423 грн. 75 коп.-всього 930 220 грн. 88 коп., а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 500 грн. 00 коп. в суді першої інстанції.
Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (з урахуванням збільшення позовних вимог) - відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Михалевський Ю.Р.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михалевського Ю.Р. задоволено.

Рішення Залізничного районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року скасовавно. Ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 930 220,88 грн. (Дев`ятсот тридцять тисяч двісті двадцять грн.. 88 коп).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 9 302 грн.30 коп. (Дев`ять тисяч триста дві грн. 30 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч грн.).

28 серпня 2024 року представник позивача-адвокат Михалевський Юрій Романович подав заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження в розмірі 11500 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що на виконання ст.141 ЦПК України надає детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом та акт виконаних робіт.

Згідно з детальним описом робіт, адвокатом було витрачено 6 год. на складення апеляційної скарги, 2 год. на підготовку до апеляційного розгляду та 3,5 год. на участь в судових засіданнях. Вартість 1 год. роботи визначена у п.3.1. договору та становить 1000 грн..

Учасники справи в судове засідання не з`явились хоч належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст.380 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається в тому числі і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як у суді першої інстанції так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне роцесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Встановлено, що правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 надавав адвокат Михалевський Ю.Р. згідно з ордером (а.с.144 т.2), який виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 31 березня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Танасишин,Михалевський і Партнери» (а.с.14 -16 т.1).

Згідно з п.3.1 Договору правова допомога оплачується у розмірі 1000 грн. за 1 год. роботи адвоката.

Відповідно до Детального опису робіт та Акту виконаних робіт № 26/08/2024, час витрачений адвокатом на надання правовї допомоги становить 11,5 год. та включає: складення апеляційної скарги -6 год., підготовка до апеляційного розгляду -2 год., участь в судових засіданнях- 3,5 год. та становить 11500 грн.

Колегія суддів надаючи оцінку обставинам справи, обсягу фактично наданих послуг в суді апеляційної інстанції, враховуючи критерії складності справи, предмет спору та розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає розмір витрат на правову допомогу є співмірним та відповідає критеріям розумності.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду заяви про зменшення витрат на правову допомогу, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Михалевського Юрія Романовичапро ухвалення додаткового рішення - задовольнити .

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) 930 220,88 грн. (Дев`ятсот тридцять тисяч двісті двадцять грн.. 88 коп). витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 11 500 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот грн.).

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк