КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5330/23-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/234/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Ільєвої Т.Г.,-

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 100 500 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві подану заяву про вчинення злочину.

В передбачений ст. 214 КПК України строк слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві не внесено відомості в ЄРДР.

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на незаконну бездіяльність слідчого Дарницького УП щодо невнесення відомостей до вчинення злочину.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року скаргу задоволено і постановлено зобов`язати уповноваженого слідчого/дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1

21 січня 2023 року на виконання ухвали суду відомості про вчинений проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, внесено до ЄРДР № 0000132.

ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок незаконної бездіяльності уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києві йому заподіяно моральні страждання.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог та відсутності правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Висновки суду відповідають вимогам закону.

Встановлено, що 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У визначенийст. 214 КПК України строк, слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві не внесено в ЄРДР відомості про вчинений злочин.

ОСОБА_1 звернувсядо Дарницького районного суду м. Києва із скаргою на незаконну бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві щодо невнесення відомостей до вчинення злочину.

Дарницькимрайонним судом м. Києва 27 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноваженого слідчого/дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 09грудня 2022 року.

Згідно відповіді начальника відділу Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, 21 січня 2023 року внесено до ЄРДР відомості за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок незаконної бездіяльності уповноважених осіб Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав. Задовольняючи ухвалу Дарницький районний суд м. Києва встановив обставини незаконної бездіяльності слідчих. ОСОБА_1 витрачав додаткові зусилля на звернення до суду та участь в судовому засіданні, що призвело до душевних моральних страждань. Просив стягнути на його користь з Державного бюджету України відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 100 500 грн 00 коп.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб

при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній

або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України

в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок про те, що застосовуючи ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди.

При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією

з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Крім того, однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване

ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді

за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого

чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності

у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль

за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній. Проте, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі

не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

Сам факт постановлення слідчим суддею процесуальних ухвал не зумовлює безумовний наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києвізаподіяли ОСОБА_1 моральної шкоди.

Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлено зазначену ухвалу слідчого судді, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій слідчих Дарницького УП ГУНП в м. Києвіі притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17-ц та від 19 червня 2023 року у справі № 638/10789/20.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 27 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноваженого слідчого/дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 09грудня 2022 року.

На виконання вказаної ухвали 21 січня 2023 року дізнавачем відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР № 0000132 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відтак, ОСОБА_1 реалізував своє право на оскарження процесуальних рішень слідчих Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що бездіяльністю посадових осіб Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1. завдано моральних страждань, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому страждань, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) посадових осіб.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 жовтня 2023 рокуухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 20 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко