Справа № 569/6152/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі представника позивача адвоката Якобчука П.О.

та представника відповідача адвоката Оспанова Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 діючи через свого представника звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 555000 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 06.04.2022 між сторонами укладено договір позики на суму 555000 грн. Позичальник зобов`язався повернути позику до 06.04.2023. На підтвердження отримання коштів відповідачем написано розписку. У зазначений термін кошти не були повернуті, зобов`язання не було виконано.

Ухвалою від 15.04.2024 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. У заяві від 27.05.2024 позовні вимоги визнала повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову.

Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Суд встановив, що 06.04.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. За умовами договору позикодавець ОСОБА_1 передає позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 555000 грн. Згідно умов договору строк повернення позики становить один рік, з 06.04.2022. Також умовами договору передбачено, що позичальник своїм підписом на договорі стверджує той факт, що зобов`язання позикодавця по передачі грошових коштів, визначених пунктом 1 договору, виконано позикодавцем належним чином.

Про виконання позикодавцем своїх зобов`язань підтверджується розпискою до договору позики від 06.04.2022 про отримання грошових коштів позичальником.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вирішуючи справу суд враховує визнання відповідачем позову та, що позивач на підтвердження своїх вимог долучив до матеріалів справи оригінал договору позики та розписки від 06.04.2024 року, складену відповідачем про те, що вона зобов`язалася повернути кошти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідач грошові кошти у повному обсязі не повернув. Про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність боргового документа (розписки) саме у кредитора, який долучив її для огляду.

Таким чином, оскільки відповідач на час підписання договору позики та написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що складено відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 555000 грн.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 5550 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 223, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.04.2022 року, в розмірі 555000 (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості 5550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.О.Гордійчук