ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Беленчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) через представника ОСОБА_3 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9 600,00 грн., починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач та відповідач. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року. Також сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_6 , 02.11.2005 року, яка навчається у вищому навчальному закладі. При цьому, відповідач коштів на утримання дітей не надає з 2011 року, що змушує звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що заявлений до стягнення розмір аліментів та розрахунок витрат на дитину є завищеними, не пропорційним до витрат позивача на дитину, становить 3 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. При цьому, у відповідача наявна на утриманні також інша малолітня дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мати відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є непрацездатною особою, інвалідом І групи та має, як і сам відповідач, певні встановлені діагнози. При цьому, у відповідача відсутнє майно. Так, ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час складає 1 598,00 грн., у зв`язку з чим не заперечувала проти задоволення позову у вказаній частині.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач не забезпечує дитину належним чином, при цьому, веде різноманітний та матеріально забезпечений спосіб життя. При цьому, витрати на дитину, заявлені до стягнення є реальними, а твердження відповідача щодо наявності інших зобов`язань щодо утримання іншої дитини та непрацездатної матері не можуть слугувати підставами для зменшення розміру аліментів.

У запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що відповідач ставить під сумнів, заявлений Позивачем розрахунок витрат на утримання спільної дитини, який становить 19 200 грн. щомісячно, а витрати на харчування із розрахунку 350 грн. щодня вважає необгрнутованим. Позивачем не доведено необхідність таких витрат, а їх розмір не відповідає встановленим рекомендованим розмірам аліментів та розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, позивач заявляє вимогу про стягнення аліментів у розмірі 3 прожиткових мінімумів.

У судове засідання представник позивач не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 року було відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року витребувано докази, які надішли на адресу суду 11 жовтня 2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №754/11430/16-ц, яке набрало законної сили 26.11.2016 року (а.с. 7).

ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Остання відома адреса реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , за якою він знятий з реєстрації 02.05.2019 року (а.с. 16, 26).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття..

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України.

Також сторона позивача просила провести письмове опитування відповідача. Між тим, судом залишено дане клопотання без задоволення, оскільки обставини щодо платоспроможності відповідача мають доводитись іншими засобами доказування, а не показаннями сторони у справі.

Так, у судовому засідання також встановлено, що відповідач є особою працездатного віку.

Крім того, судом враховано ту обставину, що згідно закону ОСОБА_2 зобов`язаний також утримувати свою іншу дитину до досягнення нею повноліття, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також свою непрацездатну матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також є інвалідом І групи. У той же час, у матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження обставин, у якій мірі відповідач виконує визначені законом обов`язки у цій частині, як і відсутні дані про здійснені ним витрати, що пов`язані з його станом здоров`я.

Самостійно стороною відповідача не надано відомостей про розмір його заробітку (доходів) станом на час розгляду справи.

При цьому, як вбачається із листа Держаної податкової служби України від 27 вересня 2024 року №12121/5/99-00-12-04-02-05, станом на 25.09.2024 року в Державному реєстрі відсутні відомості про джерела та суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з І кварталу по ІІ квартал 2024 року.

У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення донькою повноліття.

Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини, не набагато перевищує розмір половини прожиткового мінімуму для дитини віком до 18 років і не призведе до порушення прав відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Розподіляючи судові витрати суд керується наступними нормами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Так, сторона позивача просила стягнути х відповідача 8 000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього вказаних витрат, через представника вказував на недоведеність понесення вказаних витрат, їх не співмірність ціні позову та завищеність.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою отримання професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 уклала з адвокатом Нейрановським А.О. Договір №1804 про надання правової допомоги, за яким адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу, а довіритель оплатити замовлення щодо захисту прав та інтересів у справах, пов`язаних із стягненням аліментів на дітей (а.с. 18).

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами у додатках до цього договору (п. 4.1.).

Як вбачається із акту-розрахунку прийому-передачі правової допомоги від 05.05.2024 року, адвокат надав, а клієнт прийняв послугу з надання правової допомоги в повному обсязі, якісно і в строк. Розмір адвокатського гонорару по справі здійснюється з розрахунку 1 500,00 грн./год. Також надано детальний опис робіт та тривалість їх виконання (а.с. 19).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізуючи опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг варто зазначити, що час, витрачений на консультацію та аналіз судової практики, отримання інформаційних довідок, складання клопотання про витребування доказів та направлення матеріалів справи до суду в загальній сумі 3,34 години є значно завищеним, а клопотання про проведення письмового опитування задоволено судом не було.

Також слід вказати, що звернення до суду з позовами про аліментів носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 8 000,00 грн. за даною справою на складання позовної заяви є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.

Беручи до уваги вимоги ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення даного позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 2 000,00 грн.

На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи поведінку сторони позивача під час розгляду справи та значення даної справи для позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення донькою повноліття.

У решті вимог позову, - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст рішення суду виготовлено 28.10.2024 року