Справа № 643/5250/24
Провадження № 2/643/2953/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Майстренко О.М., за участю секретаря - Росликова Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , третя особа Калашника служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання, знаходження на утриманні, здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду та визначення місця проживання неповнолітньої доньки з батьком, як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , третя особа, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знаходження ОСОБА_3 на його - ОСОБА_1 утриманні, який здійснює за ним постійний догляд як за особою, яка потребує такого догляду. Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - його батько, якому з 24.01.2005р. встановлено інвалідність ІІІ групи, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Проживав батько за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . 24.02.2022 р. через військову агресію Російської Федерації на території України оголошено військовий стан, почались обстріли м. Харкова та він забрав батька до себе за адресою АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю неповнолітньою донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батько є особою з інвалідністю та потребує сторонньої допомоги, йому протипоказані психоемоційні навантаження, а через постійні обстріли м. Харкова його стан здоров`я погіршився. 08.11.2023р. проведено чергове обстеження та його батькові встановлено ІІІ групу інвалідності з 29.03.2023р., протипоказані важкі психоемоційні навантаження, а 17.04.2024 йому встановлено ІІ групу інвалідності, його захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ЛНА на ЧАЕС. ОСОБА_3 потребує стороннього догляду, інших родичів окрім нього він в м. Харкові не має. Його мати, дружина батька - ОСОБА_5 постійно проживає в Грузії, його сестра, донька ОСОБА_3 - ОСОБА_6 з 27.08.2004 р. є сестрою - монахинею і проживає при ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Він проживає разом з батьком, здійснює догляд за ним, батько знаходиться на його повному утриманні.

Встановлення факту постійного проживання його з батьком ОСОБА_3 та знаходження на утриманні, здійснення постійного догляду необхідно для того, щоб мати можливість виїхати з країни для проведення лікування, оскільки м. Харків є регіоном, на території якого ведуться бойові дії.

26.02.2011р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у відділі ДРАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 228. Від шлюбу народилися доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя та виховання дітей, та рішенням Фрунзенського районного суду від 24.02.2020р. шлюб між ними розірвано. З цього часу проживають окремо. Дружина забрала дітей до себе та якийсь час проживала з ними обома, але наприкінці 2020 року почала погано себе почувати. Наприкінці жовтня 2021 року ОСОБА_2 встановлено діагноз на онкологічне захворювання щитовидної залози. ОСОБА_2 постійно лікувалась, та не мала змоги виховувати обох дочок. Після проведення операції по видаленню щитовидної залози стан її здоров`я різко погіршився та вона наполягла, щоб він забрав старшу доньку Діану до себе. На даний час між ними укладено нотаріально посвідчений договір про обов`язки щодо виховання дітей, де вони погодили, що старша донька ОСОБА_4 проживатиме з батьком. Він самостійно виховує та утримує доньку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи

за його відсутністю та задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`вилася, надала письмову заяву в якій визнає позовні

вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та не заперечує проти визначення місця проживання неповнолітньої донки ОСОБА_9 з батьком. Просиьт справу розглядати за її відсутністю.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутністю, оскільки має складнощі в самостійному пересуванні. Не заперечує проти задоволення вимог заявника.

Представник третьої особи Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимогч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, часі місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає позовну заяву обгрунтованою, а тому задовольняє її з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько позивача.

З 24.01.2005р. ОСОБА_3 встановлено інвалідність ІІІ групи, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків

аварії на ЧАЕС. Проживав батько позивача за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

24.02.2022 р. через військову агресію Російської Федерації на території України оголошено військовий стан, почались обстріли м. Харкова та позивач забрав батька до себе за

адресою АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю неповнолітньою

донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батько являється особою з інвалідністю та потребує сторонньої допомоги, йому протипоказані психоемоційні навантаження, а через постійні обстріли м. Харкова його стан здоров`я погіршився.

08.11.2023р. проведено чергове обстеження, батькові позивача встановлено ІІІ групу інвалідності з 29.03.2023р., протипоказані важкі психоемоційні навантаження, а 17.04.2024 йому встановлено ІІ групу інвалідності, його захворювання пов`язане з виконанням обов`язків

по ЛНА на ЧАЕС.

Батько позивача ОСОБА_3 потребує стороннього догляду, інших родичів окрім позивача він в м. Харкові не має.

Мати позивача, дружина батька - ОСОБА_5 постійно проживає в Грузії, сестра позивача, донька ОСОБА_3 - ОСОБА_6 з 27.08.2004 р. є сестрою - монахинею і проживає при ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач проживає разом з батьком, здійснює догляд за ним, батько знаходиться на його

повному утриманні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить

виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року

«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить

виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення

факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_3 та знаходження на утриманні, здійснення постійного догляду позивачу необхідно для того, щоб

мати можливість виїхати з країни для проведення лікування, оскільки м. Харків являється регіоном, на території якого ведуться бойові дії..

26.02.2011р. між ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у відділі ДРАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 228.

Від шлюбу народилися доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя та

виховання дітей. Рішенням Фрунзенського районного суду від 24.02.2020р. шлюб між сторонами розірвано. З цього часу сторони проживають окремо. Відповідач забрала дітей до себе та якийсь час проживала з ними обома, але наприкінці 2020 року почала погано себе почувати.

Наприкінці жовтня 2021 року ОСОБА_2 встановлено діагноз на онкологічне захворювання щитовидної залози. ОСОБА_2 постійно лікувалась, та не мала змоги виховувати обох дочок. Після проведення операції по видаленню щитовидної залози стан її здоров`я різко погіршився та вона наполягла, щоб я забрав старшу доньку Діану до себе.

До суду надано договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення

місця проживання дитини, посвідчений 22.05.2024р. приватним нотаріусом КМНО Баранцовою О.В., зареєстрований в реєстрі за №874, за умовами п.1.3. якого, Сторони домовилися про місце проживання та утримання малолітньої дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину свою неповнолітню доньку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо

дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за

законом і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла

десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла

десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в

якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти

років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини

спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з

батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та

однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем

проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності

обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам

дитини.

В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх

основного піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право

встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути

обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина

має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного

з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з

ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме

нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання

дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Усі вищезазначені обставини були також визнані відповідачем та підтверджені нею у нотаріально засвідченій заяві про визнання позову, яка була подана нею до суду.

Позивач забезпечує доньку самостійно, надає їй необхідного виховання, медичного лікування, оздоровлення, навчання, розвитку тощо. Що знайшло підтвердження в ході розгляду справи. Проживає позивач з батьком та донькою за адресою: АДРЕСА_2 , де є всі зручності та облаштована кімната для дитини, її стандартного розвитку та виховання. ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами

та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування

доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи

їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та

повно дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання, знаходження на утриманні, здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду заяви, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Також, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, викладені позивачем щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з донькою, відповідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранцовою О.В., реєстровий № 874, що свідчить про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 10,13,81, 206,256, 263-265, 280, 286, 287, 293, 315-316, 318-319, 353 ЦПК України, ст.ст. 141, 153, 157, 159, 160, 161, 164-166 СК України, ст. ст. 29, 31 ЦК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН «Про права дитини», суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задоольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.08.2021 р. органом 6323 РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 , з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 31.10.1997 Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_4 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та знаходження ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_1 , який здійснює за ним постійний догляд, як за особою, яка потребує такого догляду.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.08.2021 р. органом 6323 РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 , як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського

апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повний текст рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.