Справа № 643/8985/20
Провадження № 2/643/265/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024

16 травня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, зобов`язання вчинити певні дії, виселення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із первісним позовом до відповідача, яким в уточненому виді остаточно просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом нерухомості за час прострочення станом на 15.09.2023 у сумі 299000,00 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 передати (повернути) АТ КБ «ПриватБанк» за актом здачі-приймання приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 та всіх осіб, які постійно проживають з орендарем: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з орендованого приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 укладено договір оренди квартири від 18.05.2017. Відповідно до п. п. 1.1-1.2 договору, орендодавець передав орендареві у тимчасове користування (оренду) квартиру, за плату та на обумовлений строк для проживання. Квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 43,6 кв.м., складається з 2 житлових кімнат і належить позивачу на підставі права власності.. Відповідно до п. п. 2.1-2.3 договору, об`єкт нерухомості передається орендодавцем і приймається в оренду орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування об`єктом нерухомості та сплаті платежів за спожиті комунальні та інші послуги на умовах зазначених договором. Орендна плата складає 2 320грн. за перший місяць оренди, розмір орендної плати за кожний наступний місяць, на розсуд орендодавця та може бути проіндексований відповідно до офіційних показників рівня інфляції. Орендар самостійно вносить платежі за спожиті ним комунальні та інші послуги на підставі наданих рахунків відповідними організаціями. Відповідно до п. п. 5.1-5.2 договору, передача орендодавцем та прийняття орендарем об`єкту нерухомості в оренду засвідчується актом здачі-приймання. Об`єкт нерухомості та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключ від об`єкта нерухомості. Фактична передача об`єкта нерухомості відбулася 18.05.2017, шляхом підписання акту здачі-приймання житлового приміщення. Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір укладається на строк один рік з дати укладання по -18.05.2018, а у разі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається подовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору. Відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди від 17.05.2018 до договору, п. 7.1 викладено у наступній редакції: «Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення підпису усіма його сторонами і діє з "18" травня 2017р. до "17" травня 2019р. У разі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії Договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається подовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні Договору». Так, 13.05.2019 позивачем була отримана заява від відповідача, у якій останній просить пролонгувати договір. Крім цього, у заяві було зазначено, що відповідач на сплачує комунальні платежі не з його вини та у подальшому це питання буде вирішено. Враховуючи прохання та обіцянки відповідача у вказаній заяві, договір було пролонговано до 17.05.2020. Між тим, відповідач так не сплачував комунальні платежі, тому позивач був вимушений направити останньому лист-повідомлення №Е.НА.0.0.0.0/17-1102 від 03.10.2019 про неможливість продовження орендних відносин та розірвання договору. Відповідача було проінформовано, що останній день оренди 15.11.2019 та попереджено, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку вищезазначеного листа, з`явитися 15.11.2019 за адресою: АДРЕСА_1 для фіксування показників лічильників, приймання-передачі вищевказаної квартири та підписання Додаткової угоди та акту здачі-приймання квартири. 15.11.2019 відповідальні співробітники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прибули за адресою об`єкта нерухомості, однак були недопущені з причин не відкриття дверей відповідачем, на підтвердження чого складено акт проведення виїзду до нерухомого майна. При цьому, орендар відповів на телефонний дзвінок, та сповістив, що знаходиться вдома, але двері так і не відкрив. У сусідів по під`їзду з`ясовано, що ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем повторно направлено лист від 07.04.2020 NE.HA.0.0.0.0/17-474 про закінчення дії договору та попереджено відповідача про необхідність підготувати приміщення до передачі 17.05.2020, зафіксувати показники лічильників об`єкта нерухомості та підписати акт здачі-приймання квартири. Однак, зазначений лист повернуто позивачу 14.05.2020, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Всілякі спроби позивача вийти на зв`язок з відповідачем, з метою підписання відповідного акту здачі-приймання щодо передачі об`єкта нерухомості орендодавцю тощо, закінчувались невдачею. Відповідно до п. 7.4 Договору, договір може бути достроково припинений за ініціативою Орендодавця при невиконанні Орендарем обов`язків, зазначених у пункті 4.2 цього договору. При цьому Орендодавець направляє Орендарю письмове повідомлення з зазначенням дати припинення цього договору. Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що з боку позивача були вжиті усі необхідні заходи щодо належного виконання умов договору, позивач вважає припиненим договір, з дати наступної, що зазначена у листі повідомленні про припинення договору №Е.НА.0.0.0.0/17-1102 від 03.10.2019р, а саме з 16.11.2019, який останній отримав 18.10.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім цього усі кошти за оренду квартири, які були сплачені відповідачем після припинення договору, тобто з 16.11.2019 були повернуті позивачем, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 . Далі, у відповідності до умов договору, зокрема п. 4.2, орендар разом з особами, зазначеними в п. 1.6 цього договору зобов`язується, зокрема, повернути об`єкт нерухомості орендодавцеві до припинення дії договору у стані, в якому об`єкт нерухомості було одержано, з урахуванням нормального зносу. Оскільки орендар не виконує свого обов`язку щодо передачі об`єкту нерухомості орендодавцю, позивач вважає за необхідне стягнути з орендаря неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом нерухомості за час прострочення. Датою прострочення слід вважати дату з моменту надання орендарю строку для підписання відповідного акту здачі-приймання та Додаткової угоди, які згідно листа попередження №Е.НА.0.0.0.0/17-1102 від 03.10.2019р, надісланого АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача, встановлений датою 16.11.2019. Станом на 17.09.2023 період прострочення становить 20 місяців або 613 днів (16.11.2019 15.09.2023). Враховуючи викладене неустойка відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України має обчислюватись наступним чином: 3250,00 грн (орендна плата за місяць) * 2 (у подвійному розмірі) * 46 місяців = 299 000,00 грн. Отже, у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача, з відповідача підлягає стягненню неустойка у розмірі подвійної плати за користування об`єктом нерухомості за час прострочення, що станом на 15.09.2023 складає 299 000,00 грн.

В свою чергу відповідач звернувся із зустрічним позовом до позивача, яким в уточненому виді просить зобов`язати відповідача продовжити незаконно розірваний договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 до 18.05.2022 та стягнути суму у 53000грн. моральної та матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача на користь ОСОБА_2 .

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір оренди квартири від 18.05.2017. Орендна плата складала 2320грн . , за перший рік оренди , у 2018 році між сторонами укладена додаткова угода, згідно якої орендна плата збільшилась до розміру 3250,00 грн. Орендна плата здійснювалась 20.12 2019 року, а з 20.01.2020 року до 20.08.2020 року. Також зазначає, що не має жодного укладеного договору про надання комунальних послуг, а тим більше простроченим по них платіжках. Договір укладався на строк один рік з дати укладання по 18.05.2018, а у разі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна зі сторін не повідомить про припинення його дії' іншу сторону , він вважається продовжений на тих самих умовах на строк , встановлений при укладанні договору. Тобто договір пролонгований на наступний рік . Жодного повідомлення від відповідача за місяць до закінчення дії договору 18 .04. 2019 позивачу не надсилали і останній не отримував. Натомість про складність в оплаті комунальних послуг ОСОБА_2 неодноразово на особистих прийомах у заступника директора Харківського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» повідомляв ОСОБА_7 та працівнику цього ГРУ Продан, яка займалась цим об`єктом нерухомості. Неодноразово звертався до директора Харківського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» з проханням допомогти в укладенні договорів на оплату комунальних послуг. Повідомляв , що відмовляюся сплачувати борги попередніх власників цього об`єкту нерухомості. До того ж маю пільги 75% відсотків по сплаті комун послуг. Надавав всі квитанції' та заяви комунальних служб про укладення договору, але в укладенні договорів відмовили. Пропонував комунальникам сплатити 25% від суми тощо. При цьому, відповідач, діючи в незаконний спосіб погрожував по телефону, що зірвуть замки на вхідних дверях і його з трьома неповнолітніми дітьми та дружиною викинуть на вулицю. Крім того, позивач зазначає, що я є внутрішньо переміщеною особою в потребує додаткового захисту, власного житла на підконтрольній території' України не має, з сім`єю дуже хвилювався і у нього підскакував кров`яний тиск , він страждає виразковою хворобою дванадцяти перегної кишки, є учасником бойових дій з вже порушеною війною психікою, є добровольцем з початку війни. Всі ці обставини принижували його гідність як захисника України, що завдало ОСОБА_2 та його родині фізичних та моральних страждань. Більш того, позивач зробив ремонт бо в квартирі не було дверей у кімнатах, вхідні двері були попиляні «болгаркою» і їх відновив та обтягнув шкірзамом, в квартирі не було меблів, газової плити, водяних кранів, які за власний кошт придбав, тобто поніс і матеріальні витрати, про що відповідачу відомо. Пропонував відповідачу продати цю квартиру, але не отримав жодного зрозумілого пояснення про відмову. Також зазначає, що багато років працював у відповідача, у службі безпеки та КРЕДИТ КОЛЕКШЕН, але банк не звертає на такі обставини уваги та продовжує порушувати права ОСОБА_2 .

Позивач скористався правом надання відзиву на зустрічний позов, із якого вбачається. що не визнає його вимоги через необґрунтованість та безпідставність.

Із змісту відзиву вбачається, що відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди від 17.05.2018 до договору, п. 7.1 зазначає, що договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладання підпису усіма його сторонами і діє з 18 травня 2017 до 17 травня 2019. У розі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається подовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору. 13.05.2019 банком отримана заява від орендаря, у якій останній просить пролонгувати договір. Крім цього, у заяві зазначено, що орендар не сплачує комунальні платежі не з його вини та у подальшому це питання буде вирішено. Договір було пролонговано 17.05.2020. Також звертає увагу на те, що жодних договорів та зокрема, договору оренди квартири від 18.05.2020, на який посилається орендар у зустрічній позовній заяві не було укладено, та відповідно відсутні будь-які докази укладання такого договору у матеріалах справи. Орендар не сплачував комунальні платежі та це питання не було вирішено, Через ігнорування ОСОБА_8 про надання допуску до квартири, отримати інформацію про візуальний стан приміщення, показники лічильника, а також підписати додаткову угоду до договору та акт здачі-приймання приміщення не було за можливе. Враховуючи те, що з боку банку були вжиті усі необхідні заходи щодо належного виконання умов договору, останній вважає припиненим договір, з дати наступної, що зазначена у листі повідомленні про припинення договору №Е.НА.0.0.0.0/17-1102 від 03.10.2019, а саме з 16.11.2019, який орендар отримав 18.10.2019. Крім цього, усі кошти за оренду квартири, які були сплачені орендарем після припинення договору, тобто з 16.11.2019 були повернуті банком, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 . Твердження орендаря відносно того, що останній не отримував жодного листа про порушення умов договору та дострокового його розірвання є безпідставними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Факт не сплати комунальних платежів підтверджується та не заперечується ОСОБА_2 . Вимоги орендаря щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди з Банку безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються жодними належними та достовірними доказами. Вимоги ОСОБА_2 є лише його припущеннями, а тому у задоволенні них має бути відмовлено у повному обсязі.

Позивачем за зустрічним позовом надано відповідь на відзив проти зустрічного позову, яким підтверджує доводи, викладені раніше та наполягає на тому, що будь-яких договорів з комунальними службами не укладав, заборгованості по сплаті комунальних послуг не має.

Відповідачем за зустрічним позовом надано заперечення на відповідь на відзив, яким відповідач не визнає доводів та вимог зустрічного позову, додатково стверджуючи, що орендар не сплачував комунальні платежі та це питання не було вирішено. Орендаря проінформовано, що останній день оренди 15 листопада 2019 року. Таким чином, отримати інформацію про візуальний стан приміщення, показники лічильника, а також підписати додаткову угоду до Договору та акт здачі-приймання приміщення можливості не було. Посилання орендаря на те, що банком не доведено факту споживання комунальних послуг останнім є цілком недоречним та таким, що взагалі суперечить наявним у справам доказам, оскільки такий факт не заперечувався самим орендарем, і навпаки підтверджувався ним.

Протягом підготовчого провадження з боку повивач за первісним позов подавались заяви про збільшення розміру позовних вимог в частині розміру неустойки за користування нерухомістю, а відповідачем, в свою чергу надавались заперечення на збільшення позовних вимог, в яких обидві сторони підтверджували свої раніше викладені доводи та вимоги.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав викладені у позовної заяві обставини та її вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, заперечував щодо задоволення вимог зустрічного позову у повному обсязі.

Відповідач, його представник за перевісим позовом в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту комунальної заборгованості з боку відповідача, підтримавши вимоги зустрічної позовної зави в частині стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди, інші вимоги вважає на даний час неактуальними.

Суд, вивчивши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов такого.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, встановлено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено договір оренди квартири від 18.05.2017.

Відповідно до п. п. 1.1-1.2 договору, орендодавець передав орендареві у тимчасове користування (оренду) квартиру, за плату та на обумовлений строк для проживання.

Предметом договору оренди є квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. п. 2.1-2.3 договору, об`єкт нерухомості передається орендодавцем і приймається в оренду орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування об`єктом нерухомості та сплаті платежів за спожиті комунальні та інші послуги на умовах зазначених договором.

Орендна плата складає 2 320грн. за перший місяць оренди, розмір орендної плати за кожний наступний місяць, на розсуд орендодавця та може бути проіндексований відповідно до офіційних показників рівня інфляції.

Орендар самостійно вносить платежі за спожиті ним комунальні та інші послуги на підставі наданих рахунків відповідними організаціями.

Відповідно до п. п. 5.1-5.2 договору, передача орендодавцем та прийняття орендарем об`єкту нерухомості в оренду засвідчується актом здачі-приймання.

Об`єкт нерухомості та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключ від об`єкта нерухомості.

Встановлено, що фактична передача об`єкта нерухомості відбулася 18.05.2017, шляхом підписання акту здачі-приймання житлового приміщення.

Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір укладається на строк один рік з дати укладання по -18.05.2018, а у разі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається подовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору.

Пунктом 1.3 Додаткової угоди від 17.05.2018 до договору, п. 7.1 прописано, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення підпису усіма його сторонами і діє з 18 травня 2017 до 17 травня 2019. У разі якщо не пізніше одного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається подовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору.

Так, 13.05.2019 позивачем отримана заява від ОСОБА_2 , у якій останній просить пролонгувати договір оренди від 18.05.2017.

Строк дії договору оренди пролонговано до 17.05.2020.

Орендодавцем направлено ОСОБА_2 лист-повідомлення №Е.НА.0.0.0.0/17-1102 від 03.10.2019 про неможливість продовження орендних відносин .

Відповідача проінформовано, що останній день оренди 15.11.2019 та запропоновано підготувати приміщення до передачі, фіксування показників лічильників, підписання акту здачі-приймання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Такі обставини підтверджено копіями договору оренди від 18.05.2017, Додаткової угоди до договору оренди квартири від 18.05.2017 від 17.05.2018, акту здачі-приймання житлового приміщення №б/н від 18.05.2017 (т.1 а.с.12-19,28-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв`язку.

Частини 1 та 3 ст.810 ЦК України визначають, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі.

Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч.ч.1,2 ст. 812 ЦК України).

Далі, за правилами ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Положеннями ст. 785 ЦК України прописано, що після закінчення строку договору наймач зобов`язаний негайно повернути орендодавцю річ (квартиру) в стані, в якому вона була отримана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Проте, згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Встановлено, що сторони обговорили питання подальшої оренди квартири, ОСОБА_2 висловив намір продовжити проживати у квартирі, володіти та користуватися орендованим майном після закінчення річного терміну оренди квартири, наміру повертати орендовану квартиру орендодавцю не мав, тобто за фактичної відсутності заперечень з боку орендодавця та наявності заяви ОСОБА_2 від 13.05.2019 про пролонгацію дії договору оренди, річний строк дії договору продовжено до17.05.2020.

У статті 764 ЦК України законодавець вдався до такого правового регулювання, за яким для настання наслідків у вигляді поновлення договору оренди сторони мають утриматися від дій, які б спричиняли закінчення дії такого договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення, зокрема укладення правочину про продовження договору, не вимагається.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 709/453/17 (провадження № 61-30678св18), від 20 січня 2021 року у справі № 190/750/17 (провадження № 61-42086св18).

Крім того, згідно зі ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Отже, виходячи з положень п.7.1 договору та цивільного законодавства України, у випадку непред`явлення орендарем письмових вимог про припинення дії договору, строк дії останнього також продовжується на 1 рік.

Далі, як визначено у п.2.2 договору - Орендна плата складає 2 320грн. за перший місяць оренди, розмір орендної плати за кожний наступний місяць, на розсуд орендодавця та може бути проіндексований відповідно до офіційних показників рівня інфляції.

Встановлено, що відповідачем у відповідності до умов договору, ОСОБА_2 протягом дії договору оренди квартири в повному обсязі та своєчасно позивачу сплачувалась орендна плата.

Пунктом 2.3 договору оренди визначено, що орендар самостійно вносить платежі за спожитті ним комунальні та інші послуги на підставі наданих рахунків відповідними організаціями.

Платежі згідно п.п.2.2 ,2.3 цього договору вважаються здійсненими з дати надходження грошей в одному розмірі на поточні рахунки орендодавця та постачальників комунальних та інших послуг (п.2.6 договору).

В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено та зазначено текстом вище, що ПАТ КБ «ПриватБанк» 03.10.2019 звернувся до ОСОБА_2 з повідомленням про те, що банк не може продовжувати орендні відносини за договором оренди квартири від 18.05.2017, що цей лист є повідомленням про закінчення дії договору оренди та просить підготовити приміщення до передачі, останній день оренди 15.11.2019. У випадку наявності заборгованості за договором оренди, просять її погасити. Також роз`яснено орендарю наслідки несвоєчасного звільнення приміщення (а.с.20,21).

Умовами договору оренди від 18.05.2017, пунктом 7.4 визначено, що цей договір може бути достроково припинений за ініціативою орендодавця при невиконанні орендарем обов`язків, зазначених у п.4.2 цього договору. При цьому орендодавець направляє орендарю письмове повідомлення з зазначенням дати припинення цього договору.

15.11.2019 працівниками АТ КБ «ПриватБанк» отримати інформацію про візуальний стан орендованого приміщення, показники лічильників, а також підписання додаткової угоди до договору оренди та акту здачі-приймання приміщення не сталося можливим, через не допуск ОСОБА_2 до приміщення квартири, про що складений акт проведення виїзду до нерухомого майна від 15.11.2019 т.1 а.с.22,23).

Відповідно до п.4.2 Договору, Орендар разом з особами, зазначеними в п.1.6 цього Договору зобов`язується, зокрема, безперешкодно допускати Орендодавця до Об`єкта нерухомості, що орендується, з метою перевірки її використання у відповідності до Договору.

Повертаючись до умов договору оренди, п.4.2 вбачається, що орендар разом із особами, зазначеними в п.1.6 договору зобов`язується, зокрема, за вимогою орендодавця на протязі 5 робочих днів з дати вимоги, надати квитанції щодо сплати комунальних та інших спожитих послуг по орендованому об`єкту нерухомості за кожен місяць; у разі повної або часткової несплати платежів у розмірі більше ніж 50% від заборгованості, передбаченої п.п.2.2, 2.3 цього договору, та якщо такі порушення тривають більше ніж 60 днів, орендар зобов`язаний на протязі 5 днів звільнити орендований об`єкт нерухомості у добровільному порядку та сплатити орендну плату та комунальні послуги за час фактичного користування.

Матеріали справи не містять вимоги орендодавця надати квитанції щодо сплати комунальних та інших спожитих послуг по орендованому об`єкту нерухомості.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України розірвання договорів здійснюється за згодою сторін, розірвання договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на так відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 ЦК України).

Отже, враховуючи умови договору оренди квартири від 18.05.2017, норми цивільного законодавства, досліджені по справі обставини є підстави вважати, що договір оренди від 18.05.2017 розірваний.

Позивачем за первісним позовом зазначається, що підставами розірвання договору оренди є невиконання орендарем умов договору щодо оплати комунальних послуг, що призвело до вимоги до орендаря про повернення майна до 15.11.2019, що останнім до теперішнього часу не зроблено, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку у розмірі подвійної плати за користуванням об`єкту нерухомості за час прострочення з 16.11.2019 по 15.09.2023 в сумі 299000грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Позивачем на підтвердження вимог позову щодо стягнення неустойки за користування квартирою, через невиконання своїх обов`язків з боку орендаря по несплаті комунальних послуг та передачі об`єкту нерухомості орендодавцю суд надано такі докази: копії договору оренди квартири від 18.05.2017, додаткової угоди від 17.05.2018, акту здачі приймання житлового приміщення від 18.05.2017, листа повідомлення від 03.10.2019 на адресу ОСОБА_2 , акту проведення виїзду до нерухомого майна від 15.11.2019, листа на адресу ОСОБА_2 від 07.04.2020, заяви ОСОБА_2 на адресу Харківського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2019, розрахунки заборгованості станом на 04.06.2020, виписки за рахунком ОСОБА_2 у період з 17.05.2018 по 03.04.2020 (т.1 а.с.12-34).

Разом з цим, з боку позивача АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду жодного належного доказу щодо наявності у ОСОБА_2 будь-якої заборгованості по комунальним платежам та іншим послугам.

Посилання позивача, що факт наявності заборгованості у відповідача вбачається у листах останнього, не є належним та достатнім доказам невиконання ОСОБА_2 обов`язків по сплаті комунальних послуг, наявності заборгованості тощо, про що останній в судовому засідання заперечував. Доказів про направлення вимоги, надати квитанції щодо сплати комунальних та інших спожитих послуг по орендованому об`єкту нерухомості за кожен місяць тощо до орендаря відсутні.

Позивачем в якості доказу на підтвердження вимоги про сплату подвійного розміру неустойки за невиконання обов`язку орендаря з 15.11.2019 по 15.09.2023 повернути квартиру лише акт проведення виїзду до нерухомого майна від 15.11.2019.

Відповідач ОСОБА_2 надав 13.10.2019 заяву, якою просив пролонгувати дію договору і договір пролонгований до 18.05.2020.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, суд аналізуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено факту порушення відповідачем зобов`язань щодо сплати комунальних послуг, що слугувало для розірвання договору оренди, а також відсутні такі докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність з боку ОСОБА_2 порушення вимог договору оренди, на які посилається позивач на час подання позову.

Між тим, як встановлено на теперішній час з квітня 2022 відповідач через повномасштабне вторгненням рф на територію України, постійних обстрілів м. Харкова, був вимушений виїхати з родиною за межі м. Харкова та акту про повернення орендованої квартири особисто не підписав.

ОСОБА_2 звертався до банку з заявами про прийняття об`єкту оренди та підписання акту приймання передачі квартири з урахуванням вищевказаних причин (т.я а.с.152-154).

Разом з цим, матеріали справи не містять вимоги орендодавця протягом 2023/2024 виконати вимоги п.5.2 договору оренди щодо передачі квартири та підписання акту здачі-приймання, враховуючи такі ж саме вищезазначені обставини, звертаючись до суду із заявами про збільшення позовних вимог в частині стягнення неустойки за час прострочення зобов`язання.

При цьому, враховуючи такі обставини, суд вважає, що вимоги первісного позову щодо зобов`язання відповідача передати (повернути) АТ КБ «ПриватБанк» за актом здачі приймання приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час є актуальними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених ст.346 ЦК України.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в розумінні положень ст. 391 ЦК України.

Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом виселення.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР (зі змінами та доповненнями), у частині першій якої передбачені підстави виселення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач й особи, які проживають разом із ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відтак, суд також вважає, що оскільки з боку відповідача не підтверджено звільнення квартири орендодавця, відсутність підписаного акту здачі-передачі квартири останнього, є підстави для виселення ОСОБА_2 та всіх осіб, які проживають з ним згідно п.1.6 договору оренди.

Далі, позивач за зустрічним позовом первісно просив зобов`язати відповідача продовжити дію договору оренди квартири до 18.05.2021, а в подальшому в судовому засіданні відмовився віз заявленої вимоги через її неактуальність.

Крім того, ОСОБА_2 просить стигнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь заподіяну останнім матеріальну та моральну шкоду в розмірі 53000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач за зустрічним позовом посилається на той факт, що поніс матеріальні збитки через неналежний стан переданого орендованого житла, оскільки ним здійснювався ремонт житлового приміщення тощо.

При цьому, жодних належних та достовірних доказів таким обставинам не надав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової0 шкоди від 31.03.1995 № 4).

Позивачем ОСОБА_2 ніяким чином не доведено, що б боку неправомірних дій відповідача, було принижено його гідність, а родині завдано фізичних та моральних страждань, доказів чого в розумінні положень ст.ст.76-80 ЦПК України, взагалі не надано.

Крім того, повивач, його представник не уточнили, в якому розміру вчинена матеріальна та моральна шкоді, відповідно.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, а зустрічного позову не підлягають задоволенню у повному обсязі через їх повну недовідність.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити частково позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, зобов`язання вчинити певні дії, виселення.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) передати (повернути) Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» за актом здачі-приймання приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 та всіх осіб, які постійно проживають з орендарем згідно п.1.6 договору, з орендованого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві)грн.

Відмовити в іншої частині позовних вимог.

Відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса місезнаходження:01001, м. Київ, вул. Грушевськгго,1Д; .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 ,РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 27.05.2024

Суддя О.О. Сугачова