Справа № 545/4081/24
Провадження № 2/545/2049/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2024 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Так згідно з вимогами п. 1 ст. 27 ЦПК України за загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Отже, право обирати суд, до якого бажає звернутися особа, належить виключно цій особі.

Позивачем позов пред`явлено до відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ч. 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про оплату додаткових витрат на дитину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів позову вбачається, що на думку позивача, оскільки її місцем проживання без реєстрації є АДРЕСА_2 ), то справа підсудна Полтавському районному суду Полтавської області.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Закон дає конкретні визначення термінів «місце проживання» та «місце перебування».

Так, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Слід зазначити, що місце перебування фізичної особи визначається як фактичне, юридичним воно стає лише після внесення даних про нього до реєстру.

У зв`язку з прийняттям Урядом 7 лютого 2022 року постанови № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», втратила чинністьпостанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».Так, зокрема, довідка про реєстрацію місця проживання особи, а також довідка про зняття з реєстрації місця проживання, форми яких були наведені у додатках 13, 16, відповідно, доПравил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207,також втратили чинність.

На теперішній час, документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади. Згідно абзацу 2 пункту 1 статтіЗакону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" витяг з реєстру територіальної громади- документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Відповідно до ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 фізична особа повинна зареєструвати своє місце проживання ( перебування) на протязі 30 днів.

Згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру №797266 від 20.09.2024 року, позивач ОСОБА_1 значиться знятою з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 з 10.09.2021 року.

Вказане також підтверджується, відповіддю на запит від Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживанння фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради за № 01-12-05.1-11/12225 від 08.10.2024 року.

Позивачем ОСОБА_1 додано до матеріалів позову акт про встановлення факту проживання за адресою АДРЕСА_2 , засвідчений сільським головою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 16.07.2024 року, що не є належними та достовірним доказом, який би підтверджував факт реєстрації місця проживання (перебування) позивача на території Полтавського району.

Відомості про те, що позивач в установленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання/перебування на території Полтавського району відсутні в матеріалах позову та не надані позивачем суду.

Таким чином, з тлумаченням позивачем вимог ст. 28 ЦПК України погодитися не можна. Враховуючи положення чинного законодавства, справа не підсудна Полтавському районному суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Отже, при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_1 вказавши адресу проживання: АДРЕСА_2 , не підтвердила при цьому, що ця адреса є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.06.2024 у справі №554/7669/21 зазначив, що положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Відтак, з врахуванням наведеного вище, зокрема того, що позивач не зареєстрована у встановленому законом порядку на території Полтавського районного суду Полтавської області , правила ч. 1 ст. 28 ЦПК України до даного позову не застосовуються та такий не може бути на даній підставі підсудним Полтавському районному суду Полтавської області, а підсудність позову слід визначати згідно з положеннями ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, враховуючи, що заявлені позивачем позовні вимоги не підсудні Полтавському районному суду Полтавської області, дану цивільну справу необхідно направити за підсудністю до Лохвицького районного суду Полтавської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Керуючись ч.1 ст. 27, п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - передати на розгляд до Лохвицького районного суду Полтавської області .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Суддя О.Г.Путря