Справа № 554/9430/22
Провадження № 2/631/105/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Тиндика А. О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу з єдиним унікальним № 554/9430/22 (провадження № 2/631/105/24) за позовом ОСОБА_1 до ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та Нововодолазької об`єднаної територіальної громади в особі НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Янової Оксани Євгеніївни,- «Про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини»,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Октябрського районного суду міста Полтава із позовом до Харківської міської ради, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Янової О. Є.,- «Про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини», в якій просила визначити додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серії НОМЕР_1 від 13.07.2021 року), виданим Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) (актовий запис № 145 від 13.07.2021 року), терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили (т. 1 а. с. 1 3).

Вказана позовна заява надійшла з Октябрського районного суду міста Полтави в порядку частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, зареєстрована за вхідним № 548/23-вх від 31.01.2023 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 554/9430/22 (провадження № 2/631/288/23) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (т. 1 а. с. 55, 58).

Відповідно до статті 32 цивільного процесуального кодифікованого закону України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відтак, у межах строку, обумовленого абзацом 2 частини 1 статті 187 цивільного процесуального кодифікованого закону України, Нововодолазький районний суд Харківської області 06.02.2023 року постановив відповідну ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрив провадження у справі й розпочав підготовче провадження (т. 1 а. с. 59 - 63).

Положеннями частини 1 статті 196 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження сторонами були вчинені такі дії.

01.03.2023 року в електронній формі, без допомоги та без використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а також без застосування кваліфікованого та удосконаленого підпису, тобто шляхом надсилання електронного листа на електронну пошту суду, ОСОБА_1 подано клопотання, зареєстроване за вхідним № ЕП-339/23-вх, про залучення до участі у справі співвідповідача Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду, яка розташована за адресом: вулиця Донця Григорія, будинок № 14, селище міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області,- так як земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № :01:001:0166, державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ХР № 122900) від 08.04.2004 року, розташована на території Рокитненського старостинського округу № 9, який входить до складу Нововодолазької об`єднаної територіальної громади (т. 1 а. с. 65).

Аналізуючи вказану заяву на відповідність чинному законодавству України, судом виявлено, що її надіслано ОСОБА_1 без дотримання вимог Законів України щодо електронних документів, електронного документообігу та електронних довірчих послуг, тобто вона не підписана цифровим підписом адресанта, й відсутній паперовий оригінал заяви.

А тому, задля виконання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 року (із змінами та доповненнями) та «Про електронні довірчі послуги» № 2155-VIII від 05.10.2017 року (із змінами та доповненнями) не підписана цифровим підписом заява позивача ОСОБА_1 , повинна бути надіслана нею до суду для її візуалізації на папері.

Крім того, 27.07.2023 року за вхідним № 4002/23-вх до суду надійшло клопотання про витребування у приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Янової О. Є., оригінал спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а. с. 78, 82 - 87).

Ухвалою, постановленою 27.07.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, клопотання задоволено частково та витребувано не оригінал, а копію спадкової справи (т. 1 а. с. 82 - 87).

16.08.2023 року за вхідним № 4350/23-вх до суду надійшла копія спадкової справи, відкритої 25.01.2022 року, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а. с. 92, 93 108).

03.10.2023 року за вхідним № ЕП-1838/23-вх в електронній формі, без допомоги та без використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а також без застосування кваліфікованого та удосконаленого підпису, тобто шляхом надсилання електронного листа на електронну пошту суду, та 06.10.2023 року за вхідним № 5411/23-вх в порядку виконання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 року (із змінами та доповненнями) та «Про електронні довірчі послуги» № 2155-VIII від 05.10.2017 року (із змінами та доповненнями) щодо його візуалізації на папері, відповідач ХАРКІВСЬКА МІСЬКА РАДА, від імені та в інтересах якої на підставі довіреності, виданої 23.10.2023 року керівником ради Тереховим І. О., без права передоручення та зі строком дії - до її скасування, діє головний спеціаліст-юрисконсульт Юридичного департаменту Харківської міської ради Кукуєва В. І., надійшов відзив, в якому відповідач просить справу розглядати за їх відсутності, відмовити у задоволенні позову повністю та поновити строк для подання цього позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 02.02.2022 року виникла руйнація будівлі ради через ворожій обстріл, доступ до приміщення обмежено, кількість працівників юридичного відділу скоротилась, тому посилаючись на рішення Ради суддів України від 02.03.2022 року просили поновити строк на подання відзиву. Також зауважили, що позивач посилається на поважність пропуску законодавчо встановленого строку через виховання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує на постійну увагу і догляд й іноді хворіє, а також через скрутне матеріальне становище, введення карантинних обмежень у зв`язку з пандемією коронавірусної хвороби (COVID-19), а також через запровадження воєнного стану на території України. За змістом частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила цієї норми права можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року встановлено, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання на те, що позивач не могла звернутися до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з вихованням маленької дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка періодично хворіє, а також через скрутне матеріальне становище, не заслуговують на увагу з огляду на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в яких зазначається, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі. перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту наявності у дитини тяжких захворювань або інших обставин, що зумовлюють необхідність здійснення постійного та безперервного догляду за дитиною; або перебування дитини на тривалому стаціонарному лікуванні, яке б могло унеможливити подання позивачем заяви про прийняття спадщини протягом усього строку, відведеного для вчинення спадкоємцем цих дій. Одночасно не вбачається, що перенесені дитиною у різні часи захворювання є такими, що перешкоджали зверненню позивача до нотаріальних органів для прийняття спадщини. Також Верховний суд у справі № 179/2117/17 (постанова від 24 грудня 2021 року) дійшов правового висновку, відповідно до якого складне матеріальне становище, періодичне лікування та незадовільний стан здоров`я не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Крім цього, дійсно постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року N? 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинений рух громадського транспорту, а також обмежувалось пересування громадян та вводився ряд інших дій. Натомість Законом України від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Однак, ця норма не застосовується до вчинення нотаріальних дій, у тому числі, і тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених строків. Саме тому, навіть у період дії суворих карантинних обмежень, органами нотаріату вчинялись нотаріальні дії. Починаючи з літку 2020 року карантинні обмеження були поступово пом`якшенні, а спадкодавець померла аж ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто строк для прийняття спадщини розпочався у період, який не включав заборону перебувати у громадських місцях без спеціального дозволу, пересуватися у громадському транспорті тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Крім того, посилання позивача на введення на території України військового стану як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини також не заслуговує на увагу, так як шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув на початку січня 2022 року, тобто до введення воєнного стану, що був запроваджений з 24.02.2022 року. Отже, запровадження карантинних обмежень та введення воєнного стану не можуть розглядатись як безумовна поважна причина для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а наявність інших причин пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій позивачем не доведено. Зазначені позивачем обставини беззаперечно не свідчать про те, що позивач була позбавлена можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, і що такі причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищенаведене свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним, оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Таким чином позивач є такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 127 153, 161 - 181).

25.10.2023 року за вхідним № 5742/23-вх позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, в якому просила відмовити відповідачеві в поновленні строку для подачі відзиву на позовну заяву та задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що усі довідки та виписки з лікарень вона наддасть суду. За весь період пандемії вірусу SARS-COV-2 (COVID-19) на території України захворіло багато дітей, деякі з них померлі, тому вона максимально обмежувала перебування в громадських та інших місцях, оскільки у маленької дитини майже відсутній імунітет. Поліпшення карантинних норм відносно COVID-19 не свідчить про те, що дана інфекція десь ділась та люди на неї не хворіють. Вважає, що вищевказані аргументи є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини від її померлої матері ОСОБА_4 . З приводу поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву по даній справі вважає, що майже за півтора роки розгляду даної справи в суді Харківська міська рада мала можливість подати відзив в строки передбачені чинним законодавством, тим паче, що була обізнана про наявність даної справи в суді. Також додала, що згідно з правовстановлюючими документами на спірне майно у виді квартири АДРЕСА_1 , вона є її співвласником (т. 1 а. с. 186 193).

Вирішуючи питання щодо прийнятності відзиву, суд зважає на таке.

Частинами 1 3 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з правилом, викладеним у частинах 7 8 статті 178 цього ж кодексу відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аналогічна за своїм змістом процесуальна норма міститься й у частинах 1 2 статті 191 цивільного процесуального кодифікованого закону.

В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, постановленої Нововодолазьким районним судом Харківської області 06.02.2023 року, встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, впродовж якого він має право надіслати суду відзив на позовну заяву й зауважено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами (т. 1 а. с. 59 - 63).

На виконання вимог частини 5 статті 272 Цивільного процесуального кодексу України копію ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку безпосередньо отримано уповноваженим представником відповідача під особистий короткий підпис в повідомленні про вручення поштового рекомендованого відправлення 20.03.2023 року (т. 1 а. с. 64, 67).

Відтак, граничний строк задля надання відзиву на позовну заяву є 04.04.2023 року, що є робочим дня для відповідача юридичної особи.

Натомість лише 03.10.2023 року за вхідним № ЕП-1838/23-вх в електронній формі, без допомоги та без використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а також без застосування кваліфікованого та удосконаленого підпису, тобто шляхом надсилання електронного листа на електронну пошту суду відповідач направив на адресу суду відзив, в якому вимагає поновити строк задля його подачі, зважаючи на руйнацію будівлі ради 02.02.2022 року через ворожій обстріл, внаслідок якого доступ до приміщення обмежено, кількість працівників юридичного відділу скоротилась, а тому з огляду на рішення Ради суддів України від 02.03.2022 рок, просили поновити строк на подання відзиву.

Як передбачено приписом статті 126 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Проте, як роз`яснив цивільний процесуальний кодифікований закон України у частинах 1 і 4 своєї статті 127, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущений строк.

Положеннями частини 3 статті 13 наведеного кодифікованого акту визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи зі змісті частини 1 статті 42 та частин 1 і 2 статті 48 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з простих розрахунків, суд убачає, що матеріали позову разом із відповідною ухвалою суду відповідач отримав через рік після ворожого обстрілу та руйнування їх будівлі, а відзив надіслав через півроку після їх отримання.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є верховенство права та належне здійснення правосуддя, тобто основоположними елементами права на справедливий суд, яке займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

У своєму рішенні, ухваленому 04.12.1995 року у справі «Белле проти Франції», що є джерелом права згідно з правилом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Європейський суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Однак, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Аналізуючи таку практику у контексті гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, та посилань представника відповідача на поважність пропуску процесуального строку разом із зазначеними доказами їх поважності, суд робить висновок про те, що причини їх порушення не є такими, що у даному контексті та в рамках цієї справи слід визнати поважними через надто тривалий строк між руйнуванням будівлі, отриманням позову та наданням на нього відзиву.

Тому суд вважає слушним заперечення позивача щодо строку подачі відзиву на позовну заяву та застосовує наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, унормовані частиною 8 статті 178 та частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України й закріплені у резолютивній частині своєї ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, постановленої Нововодолазьким районним судом Харківської області 06.02.2023 року, й буде вирішувати справу за наявними матеріалами.

06.11.2023 року за вхідним № 6060/23-вх ОСОБА_1 із дотриманням чинного законодавства подано власноручно підписане письмове клопотання, яке раніше надсилалось без дотримання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 року (із змінами та доповненнями) та «Про електронні довірчі послуги» № 2155-VIII від 05.10.2017 року (із змінами та доповненнями), що унеможливлювало його розгляд по суті, в якому вона просить залучити до участі у справі співвідповідача Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду, яка розташована за адресом: вулиця Донця Григорія, будинок № 14, селище міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області,- так як земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № :01:001:0166, державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ХР № 122900) від 08.04.2004 року, розташована на території Рокитненського старостинського округу № 9, який входить до складу Нововодолазької об`єднаної територіальної громади (т. 1 а. с. 205).

Ухвалою, постановленою 13.11.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, суд задовольнив клопотання позивача, залучив до участі у справі в якості співвідповідача Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду (т. 1 а. с. 214 220).

24.11.2023 року голова Нововодолазької селищної ради Олександр Єсін в порядку самопредставництва надіслав заяву про заміну сторони у справі, зареєстровану за вхідним № 6546/23-вх, в якій просив замінити співвідповідача у справі - Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду на належного НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ (т. 1 а. с. 225).

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання селищного голови про заміну співвідповідача у справі Нововодолазької об`єднаної територіальної громади на належного НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ, суд зважає на таке.

Процедура залучення до участі у справі співвідповідача й заміна неналежного відповідача на належного регламентована в статті 51 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, за правилом частини 1 зазначеної статті суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача, а згідно із частиною 2 цієї ж статті - якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відтак, з наведеного вбачається, що заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним є виключно прерогативою позивача.

Між тим, у своєму клопотанні, поданому суду 06.11.2023 року за вхідним № 6060/23-вх, ОСОБА_1 просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду. Зазначене клопотання задоволено судом шляхом постановлення відповідної ухвали 13.11.2023 року.

Проте, в абзаці 17 пункту 2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговореного 01 березня 2013 року на засіданні пленуму та зареєстрованого за вихідним № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, роз`яснено, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На аналогічній правовій позиції стоїть і Верховний Суд, який у своїй правозастосовній практиці спирається на це твердження, зокрема, у відповідній постанові, прийнятій у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду 30 квітня 2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18) та 25 вересня 2023 року в межах справи з єдиним унікальним № 641/5425/21 (провадження № 61-2699св23).

Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 20 грудня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 10 лютого 2021 року у справі з єдиним унікальним № 619/2796/19 (провадження № 61-16575св20) та від 24 травня 2023 року у справі з єдиним унікальним № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23).

Крім того, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам нижчих інстанцій роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина 2 статті 1272 Цивільного кодексу України), а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, до участі у справі залучений належний співвідповідач Нововодолазька об`єднана територіальна громада від імені та в інтересах якої дії НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА, тобто співвідповідачем слід вважати Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду в особі НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ.

01.03.2024 року відповідач у справі - ХАРКІВСЬКА МІСЬКА РАДА, від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діє головний спеціаліст-юрисконсульт Юридичного департаменту Харківської міської ради Кукуєва В. І., надіслала заперечення, зареєстровані за вхідним № 1405/24-вх від 01.03.2024 року, в яких відповідач просить узадоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, поклавши на неї судові витрати та зазначає, що відповідь на відзив надійшла 19.02.2024 року, а тому надання заперечень 26.02.2024 року вважається поданням їх в строк і просить суд прийняти до відома, що вони не погоджується з доводами позивача, наведеними у відповіді на відзив. Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності або відсутності поважних причин пропущеного позивачем строку на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. 3 матеріалів справи встановлено, що місце проживання спадкодавця та спадкоємця ОСОБА_1 зареєстровано за різними адресами. Спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому шестимісячній строк для прийняття спадщини що сплинув у січні 2022 року. Відповідно до висновків Верховного Суду складне матеріальне становище, періодичне лікування та незадовільний стан здоров`я не доводять факт поважності причин пропущення строку на прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 24.12.202, справа № 179/2117/17). Тривала хвороба спадкоємця може бути визнана поважної причиною для пропуску строку прийняття спадщини за умови беззаперечного встановлення, що позивач постійно хворіла та мала істотні вади здоров`я, доведення фактів перебування позивача на стаціонарному лікуванні протягом усього періоду для прийняття спадщини (схожі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 10.06.2021, справа № 753/7530/20). Позивач не надає доказів перебуванні на тривалому стаціонарному лікуванні, яке б могло унеможливити подання заяви про прийняття спадщини протягом строку, відведеного для вчинення спадкоємцем цих дій. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Крім того, спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , отже строк для прийняття спадщини розпочався у період пом`якшених карантинних обмежень, які не включали заборону перебувати у громадських місцях без спеціального дозволу, пересуватися у громадському транспорті тощо. Позивач звернулась до нотаріальних органів у січні 2022 року, при цьому карантинні обмеження, спричиненніCOVID-19, повністю скасовано з 01.07.2023 року. Отже, позивач, всупереч власних доводів, викладених у відповіді на відзив, все ж знайшла можливість звернутись до нотаріальних органів, незважаючи на наявність карантинних обмежень. Разом з цим, позивачем не доведено, що станом на момент звернення до нотаріуса (25 січня 2022 року) обставини щодо запроваджених карантинних обмежень змінились. Запровадження карантинних обмежень не можуть розглядатись як безумовна поважна причина для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а наявність інших причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій позивачем не доведено. Одночасно з цим, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачена можливість звернення до нотаріальних органів засобами поштового зв`язку. У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. Таким чином, у позивача була можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини, проте вона ним не скористалась. Інші доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, жодним чином не спростовують доводів та висновків ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ щодо недоведеності позивачем поважності причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини (т. 2 а. с. 3 5).

З раніше викладених підстав через застосування наслідків ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин та фактичної необхідності вирішення справи за наявними матеріалами, суд не враховує й заперечення відповідача, повторно зазначаючи, що цю справу буде вирішено за наявними в ній матеріалами.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, заяви про відкладення проведення підготовчого судового засідання або про його закриття за її відсутності не надала, проте у пункті 2 прохальної частини своєї позовної заяви вказала, що просить справу розглянути за її відсутності (т. 2 а. с. 31, 34 35, т. 1 а. с. 3).

Представник відповідача ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ головний спеціаліст-юрисконсульт Юридичного департаменту Кукуєва В. І., яка діє за довіреністю, виданою 23.10.2023 року керівником ради Тереховим І. О., без права передоручення та зі строком дії - до її скасування, у підготовче судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, проте в прохальній частині відзиву, який не прийнятий судом, висловлювала свою позицію щодо розгляду справи за їх відсутності, а також в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи за вхідним № 5198/24-вх від 09.07.2024 року та у паперовому форматі за вхідним № 5322/24-вх від 12.07.2024 року, клопотала про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 31, 33, 38, 39, 40 - 41, т. 1 а. с. 165).

Представник відповідача - Нововодолазької об`єднаної територіальної громади в особі НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ - в підготовче судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, однак селищний голова Олександр Єсін в порядку самопредставництва надіслав лист, зареєстрований за вхідним № 1944/24-вх від 22.03.2024 року, з проханням розгляд справи провести за відсутності їх представника, зауваживши, що не заперечують проти задоволення позову (т. 2 а. с. 31, 19, 37).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова О. Є. - в підготовче судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 5185/24-вх від 09.07.2024 року, з проханням розгляд справи провести за її відсутності (т. 2 а. с. 31, 32, 36).

Відповідно до приписів частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Зі змісту частини 1 статті 223 цього ж кодексу вбачається, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача, співвідповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - свідчать їх відповідні клопотання, викладені письмово та долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у підготовчому судовому засіданні, покладаючись на наявні клопотання учасників щодо розгляду справи за їх відсутності, ураховуючи той факт, що підстав для визнання необхідним безпосередньої їх участі під час розгляду закриття підготовчого провадження не має, суд вважає за можливе закрити підготовче провадження без них.

Доходячи такого, суд зауважує, що імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними.

Зважаючи на це, та відповідно до змісту частини 5 і пунктів 1 та 3 частини 8 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України про те, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день вручення її під розписку, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, й ураховуючи, що належно повідомлені учасники справи вдруге не з`явились, суд переконаний, що їх відсутність дійсно не перешкоджає закриттю підготовчого провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутність представника співвідповідача ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ головного спеціаліста-юрисконсульта Юридичного департаменту Кукуєвої В. І., яка в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи за вхідним № 5198/24-вх від 09.07.2024 року та у паперовому форматі за вхідним № 5322/24-вх від 12.07.2024 року клопотала про надання їй можливість взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, суд зауважує таке (т. 2 а. с. 38, 40 - 41).

Частиною 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Згідно з приписом частини 2 цієї ж статті учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. У заяві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення.

Відповідно до змісту частини 3 наведеної вище норми процесуального права суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, із використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, або у приміщенні іншого суду.

Крім того, як обумовлює зміст частин 1 2 статті 182 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також в запереченнях проти заяв і клопотань, які подаються в письмовій або усній формі, зокрема, у випадках визначених цим кодексом, тільки в письмовій формі.

Отже, з огляду на вищевикладене, заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду подається письмово із одночасним її надсиланням усім іншим учасникам справи.

При цьому загальні вимоги до форми та змісту будь-якої письмової заяви, клопотання, заперечення, визначені у статті 183 цивільного процесуального кодифікованого закону України, зокрема, пункт 7 частини 1 вказаної норми процесуального права мовить про необхідність зазначення інших відомостей, що вимагаються цим кодексом.

Натомість, представник співвідповідача ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Кукуєва В. І.у своїй заяві про проведення відеоконференції просить забезпечити проведення судових засідань у режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду, не зазначаючи про завчасне направлення такого клопотання іншим учасникам справи, як того вимагає Цивільний процесуальний кодекс України, та не додаючи до своєї заяви доказів на підтвердження вказаного факту.

Окрім цього, вищенаведена норма процесуального закону щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зафіксована у частині 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, обумовлює, що про наявність відповідної технічної можливості забезпечити можливість взяти участь у розгляді справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції зазначається в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Втім, суд наголошує, що такого застереження ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, постановлена Нововодолазьким районним судом Харківської області 06.02.2023 року в межах справи з єдиним унікальним № 554/9430/22, не містить з огляду на нестабільне інтернет з`єднання в суді (т. 1 а. с. 59 63).

Отже, наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 223 цивільного процесуального кодифікованого акту України.

Принаймні, відповідно до змісту частини 1 та пункту 1 частини 3 наведеної вище статті неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, зокрема, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки його в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником співвідповідача ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Кукуєвою В. І.особистих пояснень у підготовчому судовому засіданні не має, спираючись на її клопотання, викладене у відзиві, який не прийняти судом через порушення строків його надання суду, щодо розгляду справи за відсутності їх представника, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за її відсутності.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання, пов`язаного із закриттям підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, - суд доходить такого.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, обставини справи, які підлягають встановленню, та порядок розгляду справи, зібрані відповідні докази, а також вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів статті 197 цивільного процесуального кодифікованого закону України, сторони не виявили бажання передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді.

Окрім того, спір між сторонами в добровільному порядку не врегульований, консенсусу щодо вирішення спору шляхом примирення вони не знайшли.

Підчас підготовчого провадження питання про залучення до участі у справі інших осіб, заміну неналежного відповідача належним, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, а також призначення експертизи не вирішувались, проте задоволене клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Нововодолазьку об`єднану територіальну громаду в особі НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ.

Також судом не встановлено підстав для розв`язування у даній справі й інших питань, визначених пунктами 8 - 14 частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 15 частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому судовому засідання суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декілька судових засідань у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Крім цього, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Оскільки усі клопотання сторін по суті позову розв`язані судом, інших клопотань не надійшло, справа перебуває на стадії підготовчого провадження тривалий час, на протязі якого учасники справи мали об`єктивну змогу надати усі наявні у них докази, суд доходить висновку про необхідність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, встановивши задля з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, наступний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються: вислухати вступні слова учасників справи та дослідити наявні письмові докази.

Постановляючи ухвалу суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебуває на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої Високими Договірними Сторонами 04.11.1950 року в Римі; статтями 9 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», статтями 1 5, 7, 12, 13, 18, 42, 43, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, 189, 196 198, 200, 211, 214, 223, 255, частиною 2 статті 256, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Закрити підготовче провадження у цивільній справі з єдиним унікальним № 554/9430/22 (провадження № 2/631/105/24) за позовом ОСОБА_1 до ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та Нововодолазької об`єднаної територіальної громади в особі НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Янової Оксани Євгеніївни,- «Про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини».

Призначити справу до судового розгляду по суті на 09 серпня 2024 року о 10 годині 00 хвилин та провести усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресом: вулиця Захисників України, будинок № 1, селище міського типу Нова Водолага Харківської області, 63202.

Про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також про дату, час і місце судового засідання повідомити всіх учасників справи, які не були присутніми у цьому судовому засідання, за правилами та в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, в тому числі шляхом надсилання судової повістки про виклик тим учасникам справи, які не скористались приписами частини 3 статті 211 зазначеного кодексу.

Роз`яснити учасникам справи, що їх неявка у судове засідання за умови належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у ній даних чи доказів, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Також роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, інакше вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 1 та 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи. У разі відсутності такої заяви судова повістка надсилається їм на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вказане положення закону застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Повідомити учасників справи, що інформацію щодо її розгляду, вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки:«http://nv.hr.court.gov.ua».

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вступну та резолютивну частини ухвали було постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Повний текст ухвали складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 22 липня 2024 року.

Суддя С. В. Мащенко