Справа № 298/1677/24
Номер провадження 2/298/211/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 листопада 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді Ротмістренко О.В., за участі секретаря судового засідання Хомин Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує на те, що за останній рік у неї з відповідачем погіршилися стосунки, шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач постійно вчиняє сварки та у нього відсутнє бажання утримувати сім`ю в спокійній обстановці. Вказані обставини призвели до постійних конфліктів та втрати почуття поваги та любові між подружжям. Позивачка вказує, що шлюб існує лише формально, сторони проживають за різними адресами, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхнього з відповідачем сина. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., зважаючи на те, що їй важко самостійно забезпечити матеріальні потреби сина, оскільки утримання, виховання та лікування дитини потребує значних матеріальних витрат, а також те, що розмір доходів відповідача позивачці невідомий.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.09.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву просила розглянути справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, востаннє також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада України.

Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Як убачається зі свідоцтва про шлюб від 27.11.2021 серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 27.11.2021 укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено актовий запис № 933.

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.06.2022 Серії НОМЕР_2 .

Довідкою № 175 від 14.08.2024, яка видана виконавчим комітетом Костринської сільської ради, та довідкою про реєстрацію місця проживання від 25.01.2022 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та в неї на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Предметом спору у даній справі є питання розірвання шлюбних відносин та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 51 Конституції України, зокрема главою 11,ст. ст. 141, 180 182 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Так, на конституційному рівні встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1 ст. 51 Конституції України).

З наведеними положеннями Основного Закону держави узгоджуються положення частини першої статті 21 Сімейного кодексу України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

До обов`язків дружини та чоловіка належить спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері; дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька; бути відповідальними один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ст. 55 СК України).

Разом з тим, в силу положень ст. 56 СК України дружина та чоловік має право на свободу та особисту недоторканість, зокрема, право припинити шлюбні відносини (частина третя). При цьому примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частина четверта зазначеної норми).

Однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

В силу положень статті 112 СК України, якою унормовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (частина перша).

При цьому суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня

2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В ході судового розгляду встановлено, що на день звернення до суду сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, позивач примиритись з відповідачем не бажає, відповідач, за твердженнями позивачки зі свого боку фінансово не допомагає, не висловлює бажання примиритись. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам спільної дитини.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення.

За таких обставин, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з урахуванням того, що відповідач, будучи обізнаним про наявність вказаного позову, не висловив заперечень проти його розірвання, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Стосовно заявлених позивачкою вимог про стягнення аліментів суд зазначає таке.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частин другої наведеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

09.11.2023 Верховна Рада України 09 листопада 2023 року прийняла Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким збільшено прожитковий мінімум на дітей

до 6 років, розмір якого становить 2563 грн.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що відповідач є працездатним за віком, доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, останнім не надано.

Таким чином, враховуючи наведене, вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, з огляду на те, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено як на батька, так і на матір такої дитини, те, що достовірних відомостей про заробіток (дохід) відповідача у суду немає, тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Оскільки позивачка за позовною вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, з врахуванням ціни позову, суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мала понести позивачка у сумі 1 211,20 грн, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, який вона сплатила за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 265, 289, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27.11.2021 Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 933, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 16.08.2024, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В.Ротмістренко