Справа №345/2387/24
Провадження № 2/345/602/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права на завершення процедури приватизації та одержання державного акта про право власності на землю в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням сесії п`ятого демократичного скликання Перевозецької сільської ради від 20.12.2020 року його батькові ОСОБА_2 було надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки, розміром 0,25 га в урочищі «Дубни» села Слобідка, що була виділена йому для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно довідки виконкому Перевозецької сільської ради у власності батька позивача ОСОБА_2 знаходилися земельні ділянки в с.Слобідка, урочище «Дубно» Калуського району (з 1996 року), площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також (з 1996 року), площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства. Даними земельними ділянками батько позивача постійно користувався та сплачував земельний податок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер, так і не завершивши процедуру приватизації вказаних земельних ділянок. В лютому 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, зокрема на земельні ділянки в с.Слобідка: для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства 0,10 га. Водночас листом нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки, оскільки на них відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на земельні ділянки в с.Слобідка Калуського району для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства 0,10 га.

Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої він просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Черепій Т.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 , оскільки він не завершив процедуру приватизації земельних ділянок та правоустановчих документів не отримав (а.с.6).

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст.1222 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, як спадкоємець за законом, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадшини.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Згідно до ч.1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистогго селянського господарства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно зі статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Відповідно до витягу із Рішення Перевозецької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 20.12.2006 року (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_2 було надано дозвіл на передачу у приватну власність земельних ділянок в с.Слодібка, площею 0,25 га, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства 0,10 га. Вказане підтверджується також протоколом засідання п`ятої сесії Перевозецької сільської ради Калуського району від 20.12.2006 року (а.с.8-10).

Також з довідки від 26.07.2007 року №922, яка видана виконкомом Перевозецької сільської ради Калуського району (а.с.11), вбачається, що за ОСОБА_2 закріплені земельні ділянки в с.Слобідка (урочище «Дубни») Калуського району, площею, відповідно по роках: 1996 рік площа 0,15 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд); 1996 рік площа 0,10 га (для ведення особистого селянського господарства).

Таким чином, за життя спадкодавцем ОСОБА_2 було розпочато процедуру приватизації земельних ділянок в с.Слодібка Калуського району, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства 0,10 га. Однак спадкодавець ОСОБА_2 помер, так і не завершивши процедуру приватизації земельних ділянок. Через фактично не завершення процедури приватизації ОСОБА_2 за життя не було отримано державний акт, а тому за позивачем в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельних ділянок.

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст.ст.116,121,126 ЗК України, керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки в с. Слобідка Калуського району Івано-Франківської області, а саме для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,10 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.05.2024 року.

Головуючий