Справа № 737/852/24
Провадження № 2/737/326/24
У Х В А Л А

23 вересня 2024 року с-ще Куликівка

Суддя Куликівського районного суду Чернігівської області Кореньков А.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

23.09.2024 року Куликівським районним судом Чернігівської області відкрито провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, призначено справу до розгляду за загальними правилами позовного провадження.

Одночасно з позовом до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 . Вказує, що 15 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність грошові кошти у сумі 560250,00, що еквівалентно сумі 13500 доларів США. Строк повернення 15 серпня 2024 року. У вказаний строк кошти не повернуті.

З метою можливості в майбутньому забезпечення виконання рішення суду просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані документи, у відповідності до ст. 149 153 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

За сталою судовою практикою під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

З наданих позивачем документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу неналежного виконання договірних зобов`язань, станом на 18.09.2024 офіційний сума боргу у національній валюті становить 559035 грн.

Відповідачу ОСОБА_3 , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належать земельні ділянки, кадастрові номери: :02:001:0834, площею 1,7934 га; :02:001:0376, площею 1,8951 га; :03:001:0176 га, площею 1,2781 га.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, в обсязі необхідному та достатньому для поновлення прав позивача у разі задоволення позову. Накладення арешту на об`єкти нерухомого майна є співмірним сумі заявленого позову.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 149-159 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно що належать ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заборонити вчиняти будь які дії спрямовані на відчуження та розпоряджання у інший спосіб належним ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Копію ухвали направити до Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання та сторонам до відома.

На підставі ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ