Провадження №2/523/4990/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 31219,98грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 в якій мешкає відповідачка та є споживачем послуг. Отримуючи послуги з постачання теплової енергії відповідачка несвоєчасно сплачує вартість спожитих послуг, в наслідок чого у неї виникла заборгованість на загальну суму зазначену вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішення суду від 26.03.2024р. позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.07.2024р., за заявою відповідачки, заочне рішення суду було скасовано з призначенням справи до розгляду за участі сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Її представник адвокат Чайка О.Ю. направила до суду відзив на позовну заяву в якому просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. Крім того, представник зазначає, що з часу ухвалення заочного рішення суду і до його скасування, відповідачкою в рахунок погашення заборгованості було сплачено 10 616,67грн.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживаючи в квартирі АДРЕСА_1 є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Згідно представленого розрахунку по вказаному вище особовому рахунку КП «Теплопостачання м. Одеси» було встановлено заборгованість ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2014р. до 01.05.2023р. на суму 31219,98грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.

В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачка отримавши послуги з опалення та гарячого водопостачання допустила прострочення оплати таких послуг за період з 01.10.2014р. до 01.05.2023р. на суму 31219,98грн.

Водночас, з часу ухвалення судом у даній справі заочного рішення суду, яке згодом було скасовано, відповідачкою в рахунок наявної у неї перед позивачем заборгованості було сплачено 10 616,67грн., що підтверджується листом приватного виконавця Притуляка В.М.

Отже, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем на теперішній час складає 20 603,31грн. (31219,98грн. - 10 616,67грн.).

Відтак, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 20 603,31грн.

Щодо застосування строків позовної давності, заявлених представником відповідачки, то слід зазначити таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов`язань за договором про надання послуг, позовна давність за вимогами кредитора про повернення грошових коштів за надані послуги з опалення, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуваючи в договірних відносинах з КП «Теплопостачання м. Одеси», за приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19,25 Закону України «Про теплопостачання», як споживач, була зобов`язана щомісяця здійснювати оплату за спожиті послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Втім, отримуючи послуги, допустила прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.10.2014р. до 01.05.2023р.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як убачається з наданого позивачем реєстру нарахування і оплати абонента ОСОБА_1 наданих послуг, остання періодично, крім щомісячних обов`язкових платежів, проводила оплату заборгованості за минулі місяці.

Так, у квітні 2015р. при обов`язковому платежі на суму 220,35грн. ОСОБА_1 сплатила 900,00грн. У березні 2017р. при нарахованої суми боргу за березень 2017р. у розмірі 770,64грн. нею було сплачено 1500,00грн. В листопаді 2018р. при сумі боргу 839,53грн. сплатила 1000,00грн.

Наявність вказаних дій з боку ОСОБА_1 , виражених у часткових сплатах боргу за минулі місяці, вказує на переривання перебігу строку позовної давності, та його відновлення після кожної такої оплати.

Крім того, як правильно було зазначено представником відповідачки у відзиві на позовну заяву, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин на території України тривав з 11.03.2020р. до 01.07.2023р.

З позовною заявою КП «Теплопостачання м. Одеси» звернулось 12.09.2023р.

Тобто, з 11.03.2020р. до 01.07.2023р. строки позовної давності були продовжені на час дії карантину.

Водночас, представник відповідачки не звернула увагу на те, що згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Загальновідомою обставиною є запровадження на території України з 24.02.2022р. воєнного стану, який триває по теперішній час.

Таким чином, після припинення дії на території України карантину, а саме з 01.07.2023р. та з припиненням дії п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, з 24.02.2022р. введена інша норма ЦК України, якою було зупинено перебіг строків позовної давності.

Підсумовуючі, слід дійти висновку, що КП «Теплопостачання м. Одеси» під час звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 не пропущені строки позовної давності.

Відтак, суд відхиляє заперечення представника відповідачки, які суперечать матеріалам справи та нормам права, якими врегульоване питання строків позовної давності на теперішній час.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» () заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 20 603,31грн., судовий збір в розмірі 2684,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 жовтня 2024р.

Суддя