РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 285/3335/24

провадження у справі №2/0285/1224/24

20 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Помогаєва А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Ковальчук М.В., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останні чотири роки та стягувати в подальшому до досягнення сином повноліття в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 є батьком їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з відповідачем не проживає, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. Тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв по суті спору не подав. За таких обставин, суд ухвалив заочне рішення.

Дослідивши у судовому засіданні подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 7).

Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За відсутності доказів обставин, які унеможливлюють виплату відповідачем аліментів у заявленому позивачем розмірі, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача у позасудовому порядку про сплату аліментів у минулому, тому підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів за минулі чотири роки суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні такої вимоги.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 206, 258, 259, 264-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, статтями 79, 180, 181 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 21.06.2024 і до досягнення сином повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.09.2024.

Суддя А.В. Помогаєв