КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4926/24
Провадження № 2/552/2720/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Біжко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «КФ.ЮА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилались на те, що 10.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №23. Відповідно до умов договору загальний розмір кредиту становить 4099 грн.. 10.03.2020 року на виконання умов договору Позивачем було передано відповідачеві грошові кошти у розмірі 4099 грн..

Вказував, що відповідач не виконав свої зобов`язання, не сплатив ( не повернув) грошові кошти у повному обсязі в порядку та у строки визначені умовами договору внаслідок чого утворилась заборгованість. На час подання цього позову заборгованість за договором становить 23100,11 грн., з яких: 4099 грн. тіло кредиту; 1182,01 грн. інфляційне збільшення ( за період з 09.04.2020 23.02.2022), 15372 грн. проценти поза межами строку дії договору ( за період 09.04.2020 05.09.2020), 2447,10 грн. проценти.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованість згідно договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №23 від 10.03.2020 року у розмірі 23100,11 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.09.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву. Зазначив, що строк перебігу позовної давності у даній справі розпочався 09 квітня 2020 року, а тому 3- річний строк позовної давності закінчився ще 08 квітня 2023 року. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №23.

Згідно п.3.1 даного договору, Товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначені п.5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 даного договору. Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі.

Відповідно до п.4.2 вказаного договору, договір припиняється у разі його фактичного виконання сторонами у строк, передбачений Договором, в разі дострокового погашення позичальником заборгованості або у разі відмови позичальника від договору.

Згідно п.4.3 вказаного договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору.

Із п.5 даного договору вбачається, що загальний розмір кредиту 4099 грн.; строк дії договору з 01.03.2020 по 08.04.2020; процентна ставка в день 1,99; процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50.

Крім того, даним договором визначено, що сторони погодились, що у випадку користування кредитом поза межами строку дії договору, вказаного у п.п.8) п.5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки в день ( п.п.11) п.5 Договору) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки в день визначений у п.п.12) п.5 Договору. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування Кредитом поза межами строку дії Договору ( п.п.12) п.5 Договору), маються на увазі проценти в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Застосування перерахування процентної ставки визначеної у п.п.11) п.5 Договору на проценту ставку визначену у п.п.12) п.5 Договору не є зміною істотних умов договору.

Відповідач погодився із даними умовами договору, що підтверджується його підписом у ньому.

Товариство свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів виконало повністю, кошти за договором в сумі 4099 грн. були надані відповідачу, що підтверджується актом про видачу грошових коштів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 23100,11 грн., з яких: тіло кредиту 4099 грн., інфляційне збільшення 1182,01 грн. (за період 09.04.2020 23.02.2022), проценти поза межами строку дії договору 15372 грн.( за період 09.04.2020 05.09.2020), проценти 2447,10 грн..

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно умов спірного договору позика надавалась строком до - 08.04.2020 року.

Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 09.04.2020 року, коли відповідач не здійснив оплату за договором позики у визначений договором строк.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач звернувся до суду 02 серпня 2024 року, тобто у межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №23 від 10.03.2020 року у розмірі 23100,11 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №23 від 10.03.2020 року у розмірі 23100 грн. 11 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп., а всього 26128 грн. 11 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Сергієнка Івана,18, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2024 року.

Суддя Т.В.Шаповал