Провадження №2/592/2587/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мойсенко Ю.О.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (далі відповідач), сформованою через електронну систему «Електронний суд» і просить: стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2023 по 11.03.2024 в сумі 38341,79 грн.; стягнути на його користь середній заробіток за весь період розрахунку по день ухвалення судового рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць;

Свої вимоги мотивує тим, що у період з 27.12.2010 по 11.03.2024 знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Відповідачем нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з 01.12.2023 по 11.03.2024 в сумі 38341,79 грн. 11.03.2024 був звільнений з посади старшого контролера на контрольно - пропускному пункті ПАТ «Сумихімпром», однак в день звільнення відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільнені та не здійснив виплату належних коштів. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство повинно виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Зазначає, що його середньоденна заробітна плата становить 503,98 грн., затримка виплати заробітної плати до звернення до суду становить 120 робочих днів, середньоденний заробіток, що підлягає стягненню становить 60477,60 грн.

Згідно поданої заяви ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив слухати справу у його відсутність.

23.10.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що ОСОБА_1 був звільнений з посади 11.03.2024 та того ж числа був ознайомлений з наказом та повідомленням про суми, які нараховані та належать до виплати по заробітній платі. З позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 звернувся 17.09.2024, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 233 ЦПК України, з клопотанням про поновлення процесуальних строків на подачу позовної заяви до суду не звертався, причини пропуску строків не обґрунтував і взагалі не визначив, тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Протягом грудня 2023 року - березня 2024 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 38341,79 грн. і з цієї суми йому у лютому 2024 року погашено 1000 грн. та утримано податків та інших платежів в сумі 7860,08 грн. Відтак сума заробітної плати, що належить до виплати позивачу складає 29481,71 грн. Початок нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні припадає на 12.03.2024 і відповідно спливає 12.09.2024, у зв`язку з цим вимога позивача, який звернувся до суду 17.09.2024 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 11.03.2024 по день ухвалення судового рішення, виходить за шестимісячний строк і суперечить вимогам статті 117 КЗпП України та з урахуванням пропуску строку на звернення з позовною заявою не підлягає задоволенню. Зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору лише за вимогою про стягнення заробітної плати, а за вимогою про стягнення середнього заробітку має сплатити судовий збір. На момент відкриття провадження у справі судовий збір позивачем не сплачувався, відповідна квитанція до позовної заяви не додана.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заяви, клопотання.

21.10.2024 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, долучено квитанцію про сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку та заяву про відмову від позову в частині стягнення моральної шкоди.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.09.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.10.2024; зобов`язано ПАТ «СУМИХІМПРОМ» протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали надати суду довідку з розрахунком заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 11.03.2024; відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 968,96 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято відмову від позову ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди та закрито провадження у справі в цій частині.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «СУМИХІМПРОМ», звільнений з 11.03.2024 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-12).

11.03.2024 ОСОБА_1 повідомлено про нараховану суму, яка належить йому до виплати при звільненні за власним бажанням у розмірі 29481,71 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «СУМИХІМПРОМ» від 11.03.2024 (а.с. 49).

З витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування ОСОБА_1 вбачається, що за період з грудня 2023 року по березень 2024 року ПАТ «СУМИХІМПРОМ» нарахована заробітна плата, яка врахована для розрахунку страхових виплат та страхового стажу у розмірі складає 38341,79 грн. (грудень 2021 10521,92 грн., січень 2024 10835,55 грн., лютий 2024 10835,56 грн., березень 2024 6148,76 грн.) (а.с. 4).

З наданої відповідачем на виконання ухвали суду від 27.09.2024 довідки про доходи ПАТ «СУМИХІМПРОМ» від 17.10.2024 установлено, що заробітна плата, що підлягає до виплати ОСОБА_1 станом на 11.03.2024 становить 29481,71 грн. (грудень 2023 10521,92 грн., січень 2024 10835,55 грн., лютий 2024 10835,56 грн., березень 2024 6148,76 грн. (а.с. 44).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України.

За вимогами статті 115 КЗпП, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом установлено, що в день звільнення станом на 11.03.2024 відповідач не виплатив позивачу всі суми, які належали останньому в день звільнення станом у розмірі 29481,71 грн., які залишаються несплачені станом на 24.10.2024, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 29481,71 грн., а не у заявленому розмірі 38341,79 грн.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Згідно відомостей, які містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування ОСОБА_1 та довідки про доходи ПАТ «СУМИХІМПРОМ» від 17.10.2024, нарахована відповідачем заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складає 21671,11 грн. (січень 2024 10835,55 грн., лютий 2024 10835,56 грн.). Кількість робочих днів за січень 2024 року та лютий 2024 року складає 43 робочих дні (січень 2024 23 день, лютий 2024 21 день).

З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньоденний заробіток позивача становить 503,98 грн. (21671,11 грн. : 43 = 503,98 грн.).

Таким чином, з урахуванням вимог статті 117 КЗпП України середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за шість місяців за період з 12.03.2024 по 12.09.2024 включно становить 67039,34 грн. (133 дні х 503,98 грн. = 67039,34 грн.).

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та у позові наведено розрахунок середнього заробітку за 120 робочих днів за період з квітня 2024 року по вересень 2024 року у розмірі 60477,60 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Суд вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.

Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становить 29481,71 грн., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог статті 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 30000 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених вимог у розмірі 30000 грн.

Відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підстав того, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу тримісячного строку, визначеного частиною 1 статті 233 ЦПК України, з клопотанням про поновлення процесуальних строків на подачу позовної заяви до суду не звертався, причини пропуску строків не обґрунтував.

За вимогами частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Так, перебіг строку звернення до суду за вирішенням спору щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні почався 12.03.2024 (наступний день після одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) та сплив через три місці 12.06.2024. До суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся 17.09.2024, тобто з пропуском строку визначеного статтею 233 КЗпП України.

Разом з тим, відповідно до статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Тобто, стаття 234 КЗпП не пов`язує можливість поновлення пропущеного строку звернення із поданням клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.04.2016 у справі № 6-409цс16.

Враховуючи, що відповідач не виплатив позивачу всі суми, які належали останньому в день звільнення станом на 11.03.2024, які залишаються несплачені станом на 24.10.2024, що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати, яке є триваючим, тому пропущений ОСОБА_1 строк звернення до суду підлягає поновленню.

Доводи представника відповідача про подання до суду позовної заяви без дотримання вимоги частини 4 статті 177 ЦПК України та не сплату позивачем судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку суд не приймає до уваги, оскільки 21.10.2024 позивачем подано квитанцію про сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 968,96 грн.

З огляду на викладене, з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 29481,71 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 30000 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивачі - у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 968,96 грн.

Зважаючи на викладене, з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн. за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати та на користь позивача витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 480,65 грн. (30000 грн. х 968,96 грн. : 60477,60 грн.).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263 та 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 29481 (двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 71 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. 60 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 480 грн. 65 коп.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь держави судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «СУМИХІМПРОМ», місцезнаходження м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05766356.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Суддя М.М. Косолап