Дата документу 23.10.2024
Справа № 334/6890/24
Провадження № 2/334/2806/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів.

В позові посилався на те, що судовим наказом від 11.09.2017 року, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя (справа №334/5774/17), з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Запорізького районного суду від 22.05.2024 року (справа № 317/2095/24) з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Таким чином, за вказаними судовими рішеннями з нього на двох дітей стягнуто більше 1/3 частки заробітку, що суперечить положенням ч.5 ст.183 СК України, ст.161 ЦПК України, та порушує його матеріальні права і охоронювані законом інтереси. Більше того, діти поставлені в нерівні та неоднакові умови.

На теперішній час він мешкає разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 , яка є непрацездатною за віком, та якій він також зобов`язаний надавати утримання.

Посилався на п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та на правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 21.02.2018 року у справі № 753/21024/15-ц.

Повідомив, що попередній розрахунок суми судових витрат є таким: судовий збір 992,40 грн., за підготовку та складання позовної заяви - 1500 грн., всього - 1992,40 грн.

Прохав зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частку його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

03.09.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

27.09.2024 року до суду звернулася ОСОБА_2 з відзивом на позов, в якому посилалася на те, що позивач вказує на те, що його діти перебувають у нерівних та неоднакових умовах, а він утримує свою матір, яка є особою пенсійного віку. Вважає, що позивачем не доведено, що він утримує свою матір, оскільки додані до позову копії її паспорту та пенсійного посвідчення підтверджують лише вік останньої. Позивачем надано копію рішення Запорізького районного суду від 22.05.2024 року у справі №317/2095/24, проте не надано доказів сплати аліментів за цим рішенням. Вважає, що не можуть діти 16-річного та 5-річного віку потребувати однакового утримання та розміру аліментів.

Так, їх спільний син ОСОБА_7 навчається у школі ТОВ «Комп`ютерна академія Шаг Запоріжжя», вартість навчання у якій складає 3250 грн за один місяць навчання. Разом із тим, з 01.09.2024 року їх дитина навчається на денному відділенні ВСП «Запорізький фаховий коледж комп`ютерних технологій Національного університету «Запорізька політехніка». З метою забезпечення належних умов навчання дитини вона придбала сину ноутбук, вартість якого складає 44999 грн.

У дитини проблеми із здоров`ям - серцем та зубами, дитині поставлено діагноз - недостатність аортального клапана, що підтверджується висновком УЗД серця від 10.05.2023 року, консультативним висновком лікаря-кардіолога, результатами лабораторних досліджень від 12.05.2023 року, лікарським призначенням ліків від 17.05.2023 року, висновком ультразвукового дослідження лімфатичних вузлів від 15.06.2023 року, випискою з історії хвороби педіатричного відділення від 04.08.2023 року №3899, висновком огляду лікарем-кардіолога від 21.08.2024 року, результатами лабораторних досліджень від 31.08.2024 року. Кожен рік, починаючи з 2023 року, вона забезпечує діагностику та підтримку стану його здоров`я, надалі планується довготривале лікування. Разом із тим, дитина потребувала встановлення брекетів на дві щелепи одночасно, та подальше їхнє обслуговування, що підтверджується квитанціями зі стоматології.

Також вона забезпечує дитину харчуванням, сезонним одягом та взуттям (з останніх покупок дитині були: джинси 909 грн., куртка 879 грн., чоботи 1990 грн. та кросівки 1490 грн.).

Позивач не бере участі у вихованні дитини, із дитиною не спілкується, не цікавиться його життям, не забезпечує дитину піклуванням та любов`ю як батько, що підтверджується довідками зі школи. Єдине, що дитина отримує від батька - аліменти у розмірі 1/4 частини, тому вважає, що аліменти меншого розміру є несправедливими та такими, що не зможуть забезпечити дитину необхідним для її віку та розвитку.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Частина 1 ст.192 СК України містить перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Повідомила, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу 1500 грн. - складання відзиву. Планується оплата послуг адвоката, які полягають у складанні документів процесуального характеру, представництва її інтересів у суді.

Прохала відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог; стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати.

23.10.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23.10.2024 року о 10:40.

23.10.2024 року о 10:40 в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

23.10.2024 року о 10:40 в судовому засіданні відповідач та її представник: адвокат Біленко О.В. заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

23.10.2024 року о 10:40 в судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 вважала, що розмір аліментів на дітей має бути однаковий.

Суд, вислухавши думки учасників справи, вивчивши матеріали справи та подані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжя народився позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 13.08.1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 01.07.2008 року.

11.09.2017 року судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/5774/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 має дитину від третьої особи ОСОБА_3 сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 25.09.2020 року.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2024 року у справі №317/2095/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач з 19.06.2020 року працює електрослюсарем з ремонту електричних машин в ПАТ «Запоріжжяобленерго», його нарахований дохід за період січень-вересень 2024 року складає 171628,71 грн., що підтверджується довідками №267 від 14.08.2024 року та №303 від 14.10.2024 року.

Позивач має матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 від 17.10.2011 року.

Спільний син сторін ОСОБА_7 навчається у ТОВ «Комп`ютерна академія Шаг Запоріжжя», вартість навчання складає 3250 грн. за один місяць навчання, що підтверджується копією договору від 20.06.2023 року №071018415 з Додатком №1 та копіями платіжних інструкцій про сплату відповідних освітніх послуг.

З 01.09.2024 року спільний син сторін ОСОБА_7 навчається на денному відділенні ВСП «Запорізький фаховий коледж комп`ютерних технологій Національного університету «Запорізька політехніка», що підтверджується копією довідки від 30.08.2024 року.

Спільний син сторін ОСОБА_7 має проблеми із здоров`ям, дитині поставлено діагноз - недостатність аортального клапана, що підтверджується копіями висновку УЗД серця від 10.05.2023 року, консультативного висновку лікаря-кардіолога, результатами лабораторних досліджень від 12.05.2023 року, лікарського призначення ліків від 17.05.2023 року, висновку ультразвукового дослідження лімфатичних вузлів від 15.06.2023 року, виписки з історії хвороби педіатричного відділення від 04.08.2023 року №3899, висновку огляду лікарем-кардіолога від 21.08.2024 року, результатів лабораторних досліджень від 31.08.2024 року.

Крім того, спільний син сторін ОСОБА_7 потребував встановлення брекетів на дві щелепи одночасно та подальше їхнє обслуговування, що підтверджується копіями квитанціями ПП ОСОБА_8 (Центр стоматології МК).

Відповідач забезпечує спільну дитину харчуванням, сезонним одягом та взуттям (з останніх покупок дитині були: джинси 909 грн., куртка 879 грн., чоботи 1990 грн., кросівки 1490 грн., одежа на загальну суму 1779 грн.), що підтверджується копіями товарних чеків, також, з метою забезпечення належних умов навчання дитини вона придбала ноутбук, вартість якого складає 44999 грн, що підтверджується копією чеку від 17.02.2024 року.

Згідно копій довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №89 ЗМР від 14.01.2022 року № 232, довідки Запорізької гімназії № 89 ЗМР від 29.09.2023 року № 01-44/90, та довідки Запорізької гімназії № 89 ЗМР від 01.03.2024 року №01-44/26 позивач з сім`єю не проживає, шлюб розірвано, школу не відвідує, вихованням сина не займається.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з наступного.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зміна правовідношення.

Відповідно ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1,2,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів є законно визначеною та самостійною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22.

Також, Верховний Суд у Постанові від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 вказав, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів змінився його матеріальний стан, в результаті чого зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або погіршився стан його здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд не приймає посилання позивача про те, що на теперішній час він мешкає разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 , яка є непрацездатною за віком, та якій він також зобов`язаний надавати утримання, оскільки належних та допустимих доказів того, що його мати перебуває у нього на утриманні суду не надано, з наданої копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 від 17.10.2011 року лише вбачається, що остання отримує пенсію за віком.

Суд також не приймає посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 21.02.2018 року у справі № 753/21024/15-ц, оскільки останній стосується визначення розміру аліментів при розгляді справи про стягнення аліментів з особи, яка вже сплачує аліменти на іншу дитину, а в даному випадку розмір аліментів вже визначений судовим рішенням і позивачем ставиться вимога про зміну такого розміру.

Суд також не приймає посилання позивача на те, що з нього на двох дітей стягнуто більше 1/3 частки заробітку, що суперечить положенням ч.5 ст.183 СК України, ст.161 ЦПК України, оскільки дані норми стосуються визначення розміру аліментів при подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, яка розглядається в порядку наказного провадження, в позовному провадженні позовна заява має містити обґрунтування розміру аліментів, при цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, визначених у ст.182 СК України.

При цьому суд виходить з того, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що стягнення з позивача аліментів у меншому розмірі не буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням його стану здоров`я та навчання дитини.

В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Згідно п.1-3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд покладає витрати на сплату судового збору на позивача.

Також, у відзиві на позов відповідач прохала стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати.

Відповідно ч.1 п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, після подання відповідачем доказів на підтвердження вказаних витрат за заявою відповідача суд може ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 89, 141, 263-266, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Суддя: С.М.Телегуз