У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 554/6633/23

провадження № 61-13248ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі258 900, 00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 червня 2024 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02 вересня

2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 02 вересня 2024 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 554/6633/23 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

За частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Заявник у касаційній скарзі посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки останній є членом багатодітної сім`ї та має на утриманні чотирьох дітей

(повнолітнього сина - студента та 3 неповнолітніх дітей), на підтвердження вказаного надає копії свідоцтв про народження, свідоцтво про шлюб. Також зазначає, що він є інвалідом ІІІ групи та частину доходу витрачає на періодичне лікування, на підтвердження надає довідку Медико-соціальної експертної комісії. Дружина заявника є лікарем-стоматологом, працює на 0,5 ставки в Комунальному підприємстві «Полтавський обласний центр стоматології - стоматологічна клінічна поліклініка та має оклад на місяць в розмірі 5000 грн, на підтвердження надає копію довідки про працевлаштування та копію довідки про доходи. Крім цього, вказує, що його посадовий оклад становить 16 745 грн на місяць, на підтвердження надає копію довідки про доходи.

Надавши оцінку доводам касаційної скарги, оскаржуваним судовим рішенням, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 947/6744/21, від 06 березня

2018 року у справі № 235/2284/17, від 26 жовтня 2022 року у справі № 947/6744/21, від 16 грудня 2020 року у справі № 761/36220/17, від 16 грудня 2020 року у справі

№ 541/1700/17, від 03 листопада 2021 року у справі № 387/326/20, від 21 липня

2021 року у справі № 462/1586/19, від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 червня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року.

Витребувати з Октябрського районного суду м. Полтави матеріали цивільної справи № 554/6633/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська