Справа № 635/1458/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Губської Я.В.,
За участі секретаря судових засідань Веремійчик Р.І.,
Позивач ОСОБА_1 05.03.2020 звернулася до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою до відповідача Циркунівської сільської об`єднаної територіальної громади Харківської області про скасування рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 13 червня 2002 року № 305 та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР № 026405 від 09.07.2002 року, виданий ОСОБА_2 , стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області № 382 від 25 липня 2000 року їй надана в приватну власність земельна ділянка № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 загальною площею 0,0048га під будівництво у обслуговування гаражу на території АГК «Лідер».18 серпня 2000 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії ХР-25-97-101219, який зареєстровано в Книзі записів державних актів право приватної власності на землю за № 3135.
У 2011 році землі, на яких був розташований АГК «Лідері», згідно Постанови КМ України були приєднані до меж м. Харкова, тож стара юридична адреса була заблокована, а нової адреси не було отримано. Починаючи з 2011 року по 2016 рік АГК «Лідер» знаходився в занедбаному стані, оскільки в 2012 році помер колишній голова кооперативу ОСОБА_3 , який до цього довгий час хворів. І тільки наприкінці 2016 року були скликані загальні збори і обрані нові члени правління АГК «Лідер». 25 грудня 2016 року, ОСОБА_1 було обрано заступником голови АГК «Лідер». Оскільки більш ніж п`ять років, документацією кооперативу, ніхто не займався, то після обрання її членом правління, сама вона зайнялась приведенням в належний стан всієї документації, більша частина якої взагалі зникла.
Наприкінці 2017 року їй стало відомо, що на земельну ділянку № 48а, яка належить їй на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності серія ХР-25-97-101219 від 18.08.2000 року, виданий ще один державний акт на право приватної власності, відповідно до якого власником зазначено ОСОБА_2 . Так і не знайшовши жодного належного підтвердження відомостям про існування двох державних актів на одну і ту ж саму земельну ділянку ОСОБА_1 звернулась з заявами до Департаменту містобудування архітектури та генерального плану щодо зміни та впорядкування адреси земельній ділянці на території Циркунівськоі сільської ради АГК «Лідер» ділянки № 48,48а на території, що включена до меж міста Харкова. Рішенням Харківської міської ради Харківської області № 1690/19 29 сесії 7 скликання від 21.08.2019 року визначено нову адресу земельної ділянки № НОМЕР_1 та АДРЕСА_4 . В лютому 2020 року позивачка звернулась з заявою до Відділу м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про внесення відомостей до ДЗК і їй було відмовлено з підстав знаходження у відділі скарг власника земельних ділянок АГК «Лідер»№48а, 49а,49б.
Позивач зазначає, що відповідачу ОСОБА_2 неправомірно Циркунівською сільською радою було у 2002 році виділено земельну ділянку, оскільки право власності на неї у позивача з 2000 року. Позивач стверджує, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 вільно володіти та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, шляхом незаконного загородження земельної ділянки парканом, з даного приводу позивач зверталась до Адміністрації Київського району Харківської міської ради та до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків позову.
06.04.2020 року до суду подана уточнена позовна заява ОСОБА_1
13.04.2020 ухвалою Харківського районного суду Харківської області вказана справа передана на розгляд до Київського районного суду м.Харкова за підсудністю.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі за уточненим позовом ОСОБА_1 та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2021 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено до розгляду по суті в судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2021 року за клопотанням позивача витребувано докази.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 вказана цивільна справа розподілена в провадження судді Губської Я.В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.05.2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Адміністрацію Київського району Харківської міської ради, Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету ХМР, АГК «Лідер».
05.08.2023 року до суду поданий відзив ОСОБА_2 , який заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 та просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що він на законних підставах володіє земельною ділянкою, під час оформлення його прав був розроблений проект землеустрою, дозвіл відповідного органу місцевого самоврядування, і доказів порушень прав власника позивача в позові не наведено.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Петренко О.М. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила задовольнити. В подальші судові засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду, не надавши до суду докази поважності неприбуття в судове засідання 24.10.2024 року, що дозволяє суду, з врахуванням строків розгляду справи та належного повідомлення позивача та представника позивача, за умови надання пояснень по суті позову в судовому засіданні, розглянути справу у їх відсутності по суті позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами.
В судове засідання представник відповідача - Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Представник ОСОБА_2 адвокат Конопацький Д.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні за необгрунтованістю.
Інші треті особи - Адміністрація Київського району Харківської міської ради, Харківська міська рада, Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету ХМР, АГК «Лідер» в судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином судовими повістками, у зв*язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, враховуючи строки розгляду справи. При цьому суд зауважує, що неодноразові клопотання Адміністрації Київського району Харківської міської ради про відкладення розгляду справи, без з*явлення до суду вважаю зловживанням своїми правами та затягуванням розгляду справи.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження вимог та заперечень, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожні особа має право на захист свого інтересу.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує, що порушено її право власника ОСОБА_2 та Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області на земельну ділянку № НОМЕР_1 та № 48а загальною площею 0,0048га на території АГК «Лідер», на підставі державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії ХР-25-97-101219, який зареєстровано в Книзі записів державних актів право приватної власності на землю за № 3135.
Так, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що дійсно ОСОБА_1 за рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області № 382 від 25 липня 2000 року надана в приватну власність земельна ділянка № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 загальною площею 0,0048га під будівництво та обслуговування гаражу на території АГК «Лідер».18 серпня 2000 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії ХР-25-97-101219.
При цьому, суд зазначає, що з даного акту не вбачається будь-якої прив`язки до місцевості (координат) та кадастрового номеру земельних ділянок, і відомості при присвоєння кадастрового номеру земельним ділянкам ОСОБА_1 та витягу з ДЗК до суду протягом усього розгляду справи не надано.
Також, до суду не надані проект землеустрою або акти погодження меж під час оформлення рішення та акту. Посилання позивача на копію схеми АГК «Лідер» станом на 10.03.2020 року не дозволяє суду визначити де саме знаходяться спірні земельні ділянки, оскільки дана схема містить виправлення, закреслення і не містить точних координат спірних земельних ділянок.
Також, судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області № 305 від 13.06.2002 року ОСОБА_2 надано у приватну власність земельні ділянки 48а,49а,49б площею 0,0080 га на території АГК «Лідер» під будівництво та обслуговування гаражів.
Згідно представленого до суду державного акту про право приватної власності на землю серії ХР № 026405 від 09.07.2002 року, виданого ОСОБА_2 на земельні ділянки 48а,49а,49б площею 0,0080 га на території АГК «Лідер», з зазначенням кадастрових номерів.
Згідно відповіді управління містобудування та архітектури від 22.02.2019т №В-2-36/0/23-19.01-01-06, у них на розгляді знаходилися документи щодо зміни та впорядкування адрес земельних ділянок, належних ОСОБА_2 на території Циркунівської сільської ради, АГК «Лідер» №№ НОМЕР_1 а, 49а, 49б(державний акт №3681 від 09.07.2002).
Відповідно до рішення ХМР 29 сесії 7 скликання від 21.08.2019 №1690/19 «Про визначення місць розташування земельних ділянок» новою адресою земельної ділянки, належної ОСОБА_1 є: АДРЕСА_5 (гараж № НОМЕР_2 , 48)-Київський район, у зв`язку із розширенням меж м.Харкова.
Відповідно до листа Адміністрації Київського району ХМР від 03.01.2020 ОСОБА_1 щодо законності розташування на її земельній ділянці паркану повідомлено, що її лист направлено до профільного Департаменту для вжиття заходів в межах повноважень, необхідні документи, для з`ясування наявності необхідних дозволів на розміщення майна.(а.с.16-17). Рішення з даного питання позивачем не представлено.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час розгляду справи будь-яких речових прав в даному реєстрі на спірні земельні ділянки ні за ким не зареєстровано.
Заперечуючи проти позовних вимог представник ОСОБА_2 вказує, що позивачем не враховані ті обставини, що відповідач станом на час розгляду справи є власником земельних ділянок 48а,49а,49б площею 0,0080 га на території АГК «Лідер», процедура отримання ним права власності є законною, і доводи позивача, що це стосується одних і тих же земельних ділянок і що він перешкоджає позивачу не відповідає дійсності та не доведено позивачем.
Згідно зі статями 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.
На підставі ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Відповідно ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно ч. 1 ст. 78 ЗУ України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 152. ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем не доведено порушення її прав власника рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 13.06.2002 № 305 та Державним актом про право власності на землю серії ХР№026405 від 09.07.2002, оскільки пі час розгляду справи не доведено, що це рішення та акт стосується однієї і тієї самої земельної ділянки № 48а, яка вказана у двох рішеннях (№ 382 від 25 липня 2000 року та № 305 від 13.06.2022 року).
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, дослідивши всі докази по справі, надані сторонами суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення її прав протиправною поведінкою відповідача чи третьої особи, що підлягає захисту.
Так, до суду не надані будь-які результати геодезичних робіт щодо визначення місця розташування на місцевості поворотних точок окружної межі спірних земельних ділянок, або доказів порушення відповідачем під час ухвалення рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 13.06.2002 № 305 про надання у власність ОСОБА_2 земельних ділянок.
Лише єдине посилання позивача на схожість номерів земельної ділянки (48а) не може свідчити про порушення її прав та неправомірність рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, оскільки за рішенням Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради є дублювання земельних ділянок у державних актах і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у внесенні виправлень в Державному земельному кадастрі з посиланням на те, що межі земельної ділянки не погоджені, документація з землеустрою містить помилки, акт прийому передачі межових знаків не відповідає наказу Держкомзему № 376, а тому відсутня підстав для набуття права власності на землю. При цьому, суд зауважує, що дублювання в який час відбулося є незрозумілим, а у зв*язку зі зміною адреси АГК «Лідер» та відсутністю належних документів на дані ділянки, це питання є спірним.
Також, під час розгляду справи будь-яких клопотань щодо призначення відповідної експертизи для встановлення істини по справі та визначення місцезнаходження земельних ділянок як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 з зазначенням їх меж, або поворотних точок, для того, щоб визначити процедуру порушення під час ухвалення рішення про надання у власність земельних ділянок ОСОБА_2 суду не заявлено, що позбавляє суд погодитись з доводами позивача, викладеними у позові.
Суд вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог, а сукупність досліджених в судовому засіданні доказів не дає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в тій редакції, що є предметом позовних вимог.
На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу за недоведеністю.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав і для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.
Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, суд,-
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подано апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: