Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 693/1184/24
Номер провадження 2/711/2922/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу, зазначивши адресою відповідача АДРЕСА_1 та місцем надання позивачу послуг: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 року цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу передано для розгляду до Черкаського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Ухвала мотивована тим, що вимоги ст.ст.28, 30 ЦПК України не поширюються на правовідносини вказаного спору, тому дана позовна заява не підсудна Жашківському районному Черкаської області і даний позов повинен пред`являтися до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання особи, до якої він пред`явлений.

09.10.2024 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області дану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м.Черкаси, оскільки, згідно отриманих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача Публічного акціонерного товариства «Чекркасиобленерго» () є: Україна 18002, Черкаська область, м.Черкаси, вул. Гоголя, буд. 285.

25.10.2024 року справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2024 справа передана судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г.

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, суддя дійшла наступних висновків.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

За правилами загальної підсудності, які встановлені в статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом

За правилами альтернативної підсудності, які встановлені в ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до правил виключної підсудності, які встановлені ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ЦПК України.

Виключна підсудність, встановлена ст. 30 ЦПК України, означає імперативне правило, відповідно до якого справи, віднесені до цього виду підсудності, можуть розглядатися винятково за вказаним у законі місцем. До цього виду підсудності законом віднесено такі категорії справ: 1) позови, що виникають з приводу нерухомого майна (пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини); 2) про зняття арешту з майна (пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини); 3) позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями (пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини); 4) позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти (пред`являються за місцезнаходженням перевізника); 5) справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги (розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна).

Отже положеннями ст. 30 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, та такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Разом з тим поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є більш широке, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно». А тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (п. 7.36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19).

У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі №646/8916/17 КЦС ВС зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Крім того, тлумачення словосполучення «з приводу нерухомого майна» також у своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 надала Велика Палата ВС, зазначивши, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа №638/1988/17, провадження № 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцезнаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З матеріалів позовної заяви та Відповіді № 871706 від 29.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходження відповідача Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» () є: Україна, 18002, Черкаська область, м.Черкаси, вул. Гоголя, буд. 285, яке дійсно належить до територіальної юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Однак, предметом даного позову є визнання нарахування боргу незаконним та відновлення електропостачання за адресою АДРЕСА_2 , зобов`язанння скасувати нарахований борг та відшкодування моральної шкоди.

Тобто, предметом даного позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг електропостачання, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана адреса відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) саме Жашківського районного суду Черкаської області.

За таких підстав зазначена справа помилково (без врахування вимог ст. 30 ЦПК України) була направлена для розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи що предметом даного спору є визнання нарахування боргу незаконним та відновлення електропостачання за адресою АДРЕСА_2 , зобов`язанння скасувати нарахований борг та відшкодування моральної шкоди, на яку не поширюється юрисдикція (підсудність) Придніпровського районного суду м. Черкаси, дана справа не підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси та була помилково (без врахування вимог ст. 30 ЦПК України) направлена цьому суду для розгляду, а тому повинна бути повернута для розгляду за підсудністю до Жашківського суду Черкакької області.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 посилається на Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 27, 28, 30, 31, 32, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу - передати для розгляду за підсудністю до Жашківського суду Черкакької області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб