Справа № 449/842/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2024 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді : Гуняк О.Я.,

при секретарі: Тивонюк С.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звернулася до Перемишлянського районного суду з позовом, в якому просить: стягувати з ОСОБА_2 , аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 5000 грн на кожну дитину щомісячно, аж до настання їх повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно. Заяву обгрунтовує тим, що з 18 листопада 2012 року до липня 2023 року вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували в церковному шлюбі, проживали разом однією сім?єю в селі Унів Львівського району. Зазначає, що у них народились діти: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зауважує, що на момент народження дітей вони проживали разом, проте діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були зареєстровані в органах ОСОБА_8 (Міського відділу ДРАЦС Львівського МУЮ) на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Наголошує, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані по-батькові по ній « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 » та в графі «батько» в кожному свідоцтві про народження зазначено її ім`я та по батькові « ОСОБА_11 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості між дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_2 . Стверджує, що після укладення між нею та відповідачем ОСОБА_2 . церковного шлюбу, вони постійно проживали в АДРЕСА_1 , де діти проживають до тепер. Звертає увагу, що після народження дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідач постійно спілкувався з ними та проводив час, цікавився їхнім особистим життям, брав участь у їх вихованні, надавав повну матеріальну допомогу, в селі Унів діти ходять до школи. Додатково зазначає, що з липня 2023 року вони з відповідачем ОСОБА_2 перестали спільно проживати, бо кожен з них має іншу сім`ю, тому відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей. Зауважує, що ОСОБА_2 має постійне місце праці, розмір яких щомісячно складає 20000 гривень, а тому вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі - 5000 гривень щомісячно, аж до настання повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні позив підтримала повністю та пояснила наступне. З 2010 року по 2022 рік, вони з відповідачем проживали лише в церковному шлюбі. Зазначила, що з моменту укладення церковного шлюбу, вона не записувала дітей на відповідача, з метою отримання допомоги. Стверджує, що в червні 2024 року, приїхала мати відповідача ОСОБА_12 і просила її, щоб вона у свідоцтві вписала відповідача батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_2 , хотів отримати посвідчення багатодітного батька, оскільки в останнього з іншою жінкою народилась третя дитина. Зауважила, що вона погодилась вписати відповідача в свідоцтво про народження дітей, як батька, з умовою, що він буде сплачувати на дітей 5000 гривень на кожну дитину щомісячно. Звернула увагу, що діти ходять до відповідача, він купує їм періодично одяг та взуття. 07.06.2024 року, вони уклали договір про сплату аліментів на дітей.

Відповідач в судовому засіданні, позов визнав частково та зазначив, що згідний сплачувати аліменти на дітей в розмірі 6000 грн. на двох дітей. Зазначив, що умовою вписати його батьком в свідоцтва про народження дітей, був договір, згідно з яким він мав сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн на кожну дитину. Зазначив, що в червні він заплатив позивачці 10000 грн, у вересні - 6000 грн і в жовтні 10000 грн. Стверджує, що 13.05.2024 року, у нього народилася третя дитина, на яку пішли теж витрати і він не має коштів. Додатково зазначив, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до нього періодично ходять та влітку ночували.

Представник відповідача, просив позов задовольнити частково у розмірі в розмірі 6000 грн. на двох дітей, враховуючи доходи відповідача згідно наданої ними довідки про доходи.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2024 р., батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.05.2024 р., батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається із довідки про доходи №2 від 08.07.2024 р., ОСОБА_2 , дійсно працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_13 ійого зарплата в розрахунковому періоді з вересня 2023 року по червень 2024 року становила 74700 грн.

Відповідно до Договору про сплату аліментів на дітей від 27.06.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом - Юзвою В.Я., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останні за домовленістю даним договором встановили обов`язок батька - ОСОБА_2 , сплачувати аліменти в розмірі 10000 гривень щомісяця, що становить 5000 гривень на кожну дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023, 3460-IX затверджено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивача і дитини, не надає їй матеріального утримання. Тому, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує обов`язки з утримання дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 165/2839/17 зазначено, що «загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини».

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, враховуючи наступне.

Як вбачається із позовної заяви, така подана до суду 10 червня 2024 року.

Договір про сплату аліментів на дітей був укладений між сторонами - 27 червня 2024 року, тобто вже після подання позовної заяви про стягнення аліментів до суду.

Згідно умов вищезазначеного договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за домовленістю встановили обов`язок батька - ОСОБА_2 , сплачувати аліменти в розмірі 10000 гривень щомісяця, що становить 5000 гривень на кожну дитину.

Що стосується твердження відповідача щодо зміни матеріального становища у зв`язку з народженням третьої дитини, то суд вважає такі голослівними, оскільки, як ствердив в судовому засіданні ОСОБА_14 його третя дитина народилась - 13.05.2024 року тобто, час укладення Договору про сплату аліментів на дітей - 27.06.2024 року у відповідача вже була третя дитина і такому були відомі можливі матеріальні витрати щодо неї.

Слід зазначити, що відповідач не подав жодних відомостей, на підтвердження зміни свого матеріального становища з часу укладення договору, на які покликається. А відтак, відсутні підстави вважати неспроможним відповідача нести матеріальні витрати на дітей визначені самостійно ним при його укладенні.

Більше того, засвідчений ОСОБА_2 річний дохід відповідно до п.2.3. Договору, (середньомісячний дохід відповідача) за останні 12 місяців перед укладенням цього договору становить 300000 (триста тисяч) гривень 00 коп.

За вищенавдених обставин, на думку суду, факт погіршення матеріального становища та неможливості відповідачем сплачувати аліменти у визначеному договорі розмірі, останнім не доведено.

Таким чином, враховуючи вік дітей та потреби на їх утримання у цьому віці, те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано належних доказів зворотнього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати належну допомогу, якої буде на думку суду достатньо для забезпечення належного матеріального утримання дітей, їх гармонійного розвитку, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 247, 259, 263-265, ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий за АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 24.10.2024 р.

Суддя О. Я. Гуняк