Провадження № 2/582/226/24
Справа № 582/786/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Жмурченка В. Д., за участю секретаря Коваль В. В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю,
У С Т А Н О В И В :
Позовна заява обґрунтована тим, що у грудні 2000 року за усною домовленістю ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 став безоплатно користуватися житловим будинком та земельними ділянками, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Будь яких договорів власник та позивач не укладали. З 2000 року позивач відкрито користується цим будинком та земельними ділянками, утримує його, здійснює ремонтні роботи та сплачує рахунки за використану електроенергію та газопостачання, тим самим продовжує добросовісно, безперервно та відкрито користуватись цим житловим будинком та земельними ділянками. На даний час вирішити питання про набуття права власності за позивачем на житловий будинок можливо тільки в судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду.
Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Комишанка Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта.
За домовленістю з ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 став користуватися житловим будинком та земельними ділянками, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яких договорів власник та позивач не укладали.
Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що останній виготовлений 27.02.2024 і складається з: Літ. А-1 житловий будинок, літ. а прибудова, літ. Б - сарай, літ. Б1 л. кухня, літ. В сарай, літ. ПГ погріб, літ. К колодязь, літ. У вбиральня, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.
Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦКУкраїни, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України.
Отже, позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів житловим будинком та земельними ділянками, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років, на зазначене нерухоме майно не претендують інші особи, а у позивача відсутній юридичний документ (ордер, договір найму, оренди, зберігання тощо) на вказане нерухоме майно.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб - на підставі частини першої статті 344 ЦК України за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається з : Літ. А-1 житловий будинок, літ. а прибудова, літ. Б - сарай, літ. Б1 л. кухня, літ. В сарай, літ. ПГ погріб, літ. К колодязь, літ. У вбиральня, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко