Справа № 455/2693/23
Провадження № 2/455/90/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу 455/2693/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

21.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.09.2019 року у справі №676/2733/19 шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їхня дитина, зареєстрована разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в АДРЕСА_2 та перебуває на її повному утриманні, хоча відповідач є працездатний та має можливість сплачувати аліменти на дитину.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та допустити до негайного виконання стягнення аліментів за один місяць.,

Ухвалою судді від 22.12.2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 30.01.2024 року.

23.01.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сталевич Г.О. надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вона посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та вважає їх упередженими, необ`єктивними та необгрунтованими, оскільки він надає позивачці добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини сина ОСОБА_4 . Так, згідно видруку щомісячного грошового переказу через АТ КБ «Приватбанк», відповідачем у 2022 році надано позивачці на утримання сина 30342,00 гривні. У січні 2023 року ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 здійснено грошовий переказ через АТ КБ «Приватбанк» у сумі 3517,59 гривень. В подальшому, відповідач ОСОБА_2 не мав можливості переказувати кошти на тримання сина ОСОБА_4 , оскільки позивачка ОСОБА_1 змінила банківську картку та не давала відомостей куди направляти грошові кошти. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не ухиляється від надання фінансової підтримки для сина ОСОБА_4 . Підтвердженням цього є та обставина, що він шляхом грошового переказу через відділення Укрпошти відправив адресно кошти для позивачки ОСОБА_1 для утримання сина ОСОБА_4 в сумі 18000,00 гривень. Факт добровільної сплати відповідачем аліментів підтверджується грошовими переказами, які і надальше ОСОБА_2 будуть сплачуватись відповідно до вимог закону. Додала, що у позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає, що малолітній ОСОБА_5 зареєстрований у АДРЕСА_1 . Однак, фактично він проживає у АДРЕСА_2 . Зазначеною обставиною позивачка сама стверджує, що малолітній Марк живе та перебуває окремо від неї, так як вона перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_3 (територіально несе службу у пункті пропуску «Шегині»). Несення позивачкою військової служби здійснюється згідно ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в якому передбачено, що військовослужбовці строкової військової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової військової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється. Таким чином, вважає, що позивачка ОСОБА_1 немає права позиватись до суду щодо стягнення аліментів на утримання сина. Просила у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина відмовити повністю (а.с.28-31).

Ухвалою суду від 30.01.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сталевич Г.О. про перехід зі спрощеного провадження в загальне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 09 годину 30 хвилин 28.02.2024 року.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сталевич Г.О. задоволено частково. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацію, а саме: чи перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Якщо так, то на якій посаді та з якого часу; чи подавалися ОСОБА_1 рапорти щодо виїзду за межі гарнізону, військової частини за 2022 - 2023 роки. В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено. Підготовче засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 19.03.2024 року.

19.03.2024 року підготовче засідання відкладено на 10 годину 30 хвилин 03.04.2024 року.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 23.05.2024 року.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що дитина - син ОСОБА_4 фактично проживає в с.Гуменці з її матір`ю., яка допомагає їй з дитиною, оскільки вона є військовослужбовцем ДПС України, начальником 3-ої групи інспекторів прикордонного контролю ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_6 " , тому як військовослужбовець не може постійно перебувати з дитиною. Востаннє кошти на утримання сина, відповідач добровільно їй перерахував в січні 2023. Після цього жодних інших коштів вона від нього не утримала. Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Голубінка Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заявах по суті справи. Просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що фактично з лютого 2023 року відповідач ОСОБА_7 добровільно надавати допомогу на утримання дитини перестав. Перешкод для сплати коштів у відповідача немає. В 2022 році кошти на утримання сина платив, тобто визнавав, що позивачка має право на отримання таких коштів. А вже у відзиві пише, що позивачка ОСОБА_1 не має такого права. Окрім того, зазначила, що позивачка сама несе витрати на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином Його представник адвокат Сталевич Г.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 Додатково пояснила, що позивачка ОСОБА_1 з сином не проживає, а відтак вона не може бути стягувачем аліментів. ОСОБА_5 живе з матір`ю позивачки, однак її ніхто не уповнуважував здійснювати опіку над внуком.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовну вимоги підлягають до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися 25.12.2015 року, зареєструвавши шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис 2791.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Також встановлено, що сторони проживають окремо.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4).

З довідки №711, виданої 17.11.2023 року Старостинським округом сіл Терло, Лібухова Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 (а.с.6).

З акту, складеного комісією Гуменецької сільської ради від 03.11.2023 року відомо, що в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , 27.01.2017 року проживають, але не зареєстровані (а.с.7).

З довідки Гуменецької сільської ради Камянець-Подільського району Хмельницької області №01-24-400 від 15.11.2023 року відомо, що ОСОБА_8 , 1969 року народження проживає в АДРЕСА_2 разом з дочкою ОСОБА_1 , 1995 року народження та онуком ОСОБА_3 , 2017 року, які є не зареєстрованими (а.с.8).

З довідки Гуменецького ліцею Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №219 від 26.10.2023 року відомо, що ОСОБА_3 , 2017 року народження дійсно навчається у 1 класі Гуменецького ліцею Гуменецької сільської ради (а.с.9).

З довідки №08/525, виданої 12.03.2024 року начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на посаді начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип А), з 19.02.2024 року (а.с.134).

Що стосується особи відповідача, то судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотка серії 12 ААА №012653 від 25.01.2023 року ОСОБА_2 встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з пораненням із захистом Батьківщини (а.с.56).

Згідно довідки №96 від 24.01.2023 року гарнізонної військово-лікарської комісії капітан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, призваний призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 29.04.2011 року по 29.04.2012 року, з 01.08.2012 року в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.57).

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем ОСОБА_2 було здійснено перерахування коштів на утримання сина ОСОБА_4 у 2022 року позивачці ОСОБА_1 в сумі 30342,00 гривні, у січні 2023 року 3517,59 гривень (а.с.41-55).

Що стосується покликання сторони відповідача що ОСОБА_2 в січні та в лютому 2024 року було здійснено перерахування коштів ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 18000,00 гривент та 4000,00 гривень відповідно, судом до уваги не беруться, оскільки позивачка ОСОБА_1 заперечує отримання вище вказаних коштів, а стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про виплату вищезазначених грошових переказів ОСОБА_1 .

Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного:

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що з 01.01.2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563,00 гривні, дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 гривень.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Також, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину, адже аліменти на дитину є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише їх отримують та використовують їх від імені дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

У відзиві відповідач вказує, що не працює, а тому суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки останній документально не підтвердив види та розмір своїх доходів.

На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні малолітньої дитини, а позивачка наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, вік дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с.Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах сплати аліментів на утримання дитини за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 27.05.2024 року.

Суддя Пошивак Ю.П.