ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/92/24 Номер провадження 22-ц/814/2770/24Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павелко Руслана Сергійовича на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (в подальшому ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за договором позики №7384333 від 07.02.2023 в розмірі 32000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 07.02.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7384333, який підписаний електронним підписом позичальника.

На виконання умов договору товариство надало позичальнику кошти, між тим останній не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню наданих коштів та нарахованих відсотків, що спричинило виникнення заборгованості.

В подальшому між кредитором та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало належні права вимоги, а позивач прийняв за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких є і ОСОБА_1 .

Таким чином позивач набув право вимоги по кредитному договору, по якому позичальник має непогашену заборгованість, в зв`язку з чим і звернувся до суду.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2023 року №7384333 в сумі 32000 грн. та судовий збір в сумі 3028 грн.

Задоволення вимог обґрунтовано доведеністю факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, правомірністю переходу прав вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до нового кредитора ТОВ «Росвен інвест Україна» та відповідно наявність у останнього права вимоги про стягнення заборгованості.

Не погодившись рішенням суду, адвокат Павелко Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.

Звертає увагу, що позивачем не доведено виникнення права вимоги за спірним кредитним договором, що виключає його статус нового кредитора.

Вказує, що наданий товариством розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, який доводить отримання кредиту та користування ним його довірителем.

Вважає не доведеною та не зрозумілою вказану позивачем ціну позову в 32000 грн., оскільки після 07.03.2023 припинилося право позичальника нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 07 лютого 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики № 7384333, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в сумі 8000 грн., з строком кредиту - 30 днів та датою повернення - 09 березня 2023 року.

Також сторони узгодили процентну ставку та орієнтовну загальну вартість позики.

Неналежне виконання умов кредитного договору, а саме не повернення коштів у визначений сторонами строк призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до умов договору факторингу №01.02-36/23 від 11.07.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало належні права вимоги по поверненню наданих коштів та нарахованих відсотків, до боржників, серед яких є і ОСОБА_1 , ТОВ «Росвен Інвест Україна», тобто останнє стало новим кредитором у виниклих зобов`язаннях.

В зв`язку з неналежним виконанням умов договору та наявністю заборгованості новий кредитор звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення суд встановив невиконання умов кредитного договору, правомірність переходу права вимоги до нового кредитора та погоджуючись з заявленою сумою позову - 32000 грн., стягнув її в повному обсязі з позичальника.

Колегія суддів не може погодитися в повній мірі з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Не заперечуючи укладання кредитного договору, сторона відповідача посилається на недоведеність в позивача права вимоги по спірному договору та незрозумілість заявленої суми заборгованості в 32000 грн., оскільки вона не доводиться належними доказами, якими в такому випаду будуть первинні бухгалтерські документи.

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи, а саме договором факторингу №01.02-36/23 та реєстром боржників до договору факторингу від 11.07.2023 доводиться перехід права вимоги від позичальника - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна». При цьому новим кредитором було сплачено 1575126,28 грн. по договору факторингу.

Згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеному договором.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, крім того ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Вірно встановивши обставини щодо укладання кредитного договору та невиконання відповідачем його умов, суд першої інстанції дійшов висновку про існування заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» як нового кредитора, погодившись при цьому з доведеністю заявленого в позові розміру заборгованості 32000 грн.

Між тим, стягуючи заявлену позивачем суму боргу, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору строк його дії становить 30 днів, що не заперечувалося сторонами.

Пунктом 6 договору сторони визначили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до позичальника з пропозицією пролонгації кредитного договору, а тому колегія суддів приходить до висновку, що строк дії договору закінчився у визначений сторонами термін - 09.03.2023, без його подальшої пролонгації.

Також з договору позики та наданого розрахунку заборгованості вбачається, що сума нарахованих відсотків станом на 09.03.2023, тобто на закінчення строку дії договору, становить 1800 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, товариство надало розрахунки заборгованості тіло кредиту 8000 грн. та відсотки 24000 грн., які були ним нараховані на момент укладання договору факторингу - станом на 11.07.2023, тобто поза межами строку дії кредитного договору.

Зважаючи, що первинний кредитор не мав права нараховувати проценти за користування позикою після визначеного в кредитному договорі строку його дії, який становить 30 днів, колегія суддів вважає неправомірним стягнення місцевим судом нарахованої заборгованості по відсоткам за межами строку дії останнього, оскільки в такому випадку захист інтересів позичальника охоплюється застосуванням ст. 625 ЦК України.

В даному випадку згідно ст. 514 ЦК України підлягаючою до стягнення з боржника буде заборгованість, яка існувала в обсязі і на умовах на час переходу прав до нового кредитора, а саме заборгованість по тілу кредиту 8000 грн. та відсотків на час закінчення строку дії кредитного договору станом на 09.03.2023 р., в розмірі 1800 грн.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості з 32000 грн. до 9800 грн., яка складається з тіла кредиту 8000 грн. та 1800 грн. відсотки.

Також, у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України підлягає зміні і рішення суду в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» судового збору пропорційно до задоволених вимог з 3028 грн. до 927,47 грн. (задоволення позову на 30.6%).

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги відповідача з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при подачі ним апеляційної скарги в сумі 4542 грн. в розмірі, який пропорційний відмовленому в задоволенні позовних вимог розміру 69,4%, що становитиме 3152,15 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павелко Руслана Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року змінити, зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2023 року №7384333 з 32000 грн. до 9800 грн.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2024 в частині розподілу судових витрат змінити та зменшити стягнутий з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» розмір судового збору з 3028 грн. до 927,47 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3152,15 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна О.Ю. Кузнєцова Л.І. Пилипчук