Справа № 373/2351/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 жовтня 2024 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду

Київської області Залеська А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

установив:

21.10.2024 до суду надійшла рукописна позовна заява, в якій позивачем зазначено ОСОБА_1 .. а відповідачем - ОСОБА_2 , прохаюча частина заяви мітить вимоги: 1) визначити місце проживання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , 2016 р.н., разом з батьком ОСОБА_1 ; 2) судові витрати стягнути з відповідачки на користь позивача.

22.10.2024 у суді зареєстрована уточнена позовна заява (рукописна) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (з більш розширеним мотивуванням). В уточненому варіанті позовної заяви містяться такі вимоги: 1) Визначити місце проживання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , 2016 р.н., разом з батьком ОСОБА_1 ; 2) Судові витрати стягнути з відповідачки на користь позивача; 3) Залучити до участі у справі як третю особу відділ опіки та піклування Злочівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

У додатках до уточненої позовної заяви наведено перелік усіх документів, в тому числі що додавались до первинного позову.

Обґрунтування вимог про визначення місця проживання дитини з батьком - ОСОБА_1 зводиться до того, що позивач у 2015 році мав стосунки з відповідачкою ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Спільне життя сторін не склалося і вже 10 липня 2016 року, як тільки на банківську картку відповідачки поступила соціальна допомога при народженні дитини (13200,00 грн), ОСОБА_2 зникла з грішми, залишивши 6-місячну дитину з батьком ОСОБА_1 . Час від часу, один чи два рази в рік відповідачка з`являлась, щоб навідати дитину та знов зникала. Останнє, що відомо про відповідачку: у 2023 році вона втекла від свого чергового співмешканця до Чехії (з її слів). Позивачу невідоме місце проживання (перебування) відповідачки, ні попереднє, ні теперішнє.

Вивчивши зміст позовної заяви у первісній та в уточненій редакції, перевіривши її на відповідність закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження, виходячи з наступного.

Суд звернув увагу на те, що до первинно поданої позовної заяви від 21.10.2024 додана довіреність від імені ОСОБА_1 , від 12.10.2024, посвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу. Цією довіреністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уповноважив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на представництво усіх його прав та інтересів (без будь-яких обмежень) у всіх державних і недержавних органах України та у судах усіх інстанцій.

Довіреність підписана довірителем ОСОБА_1 із розшифруванням підпису « ОСОБА_1 », а позовна заява від його ж імені підписана особою із розшифруванням підпису «Слюзенок».

Для суду очевидним є різниця підпису, проставленого у позовній заяві та у довіреності, а тому зважаючи, що позовну заяву до канцелярії суду здала особисто ОСОБА_5 , долучивши до неї довіреність, найбільш вірогідно, що первинну редакцію позовної заяви вона ж і підписала.

На переконання суду підписант позовної заяви «Слюзенок» свідомо не вказала свої ініціали біля прізвища навпроти підпису, чим ускладнила встановлення належності свого представництва, оскільки за загальним правилом ч.1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути лише адвокат.

Згідно Єдиного державного реєстру адвокатів України представник за довіреністю Слюзенок Л.Д. адвокатом не являється, а отже вона не має процесуальної дієздатності на представництво в суді.

Враховуючи, що 22.10.2024 до суду надійшла уточнена позовна заява, написана власноруч, тим самим почерком, що й первинна, суд при вирішенні питання відкриття провадження у справі бере за основу позовну заяву, що надійшла пізніше як уточнена.

Позовна заява в уточненій редакції, як остаточний її варіант взагалі не містить підпису особи, яка звертається до суду.

За правилами п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що існують передбачені п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК підстави для повернення позовної заяви.

Суд також вбачає інші підстави повернення позовної заяви, про які необхідно вказати у цій ухвалі, керуючись основним завданням цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 19 СК України увипадках, передбачених цим Кодексом особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що підставою для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з одним із батьків має бути наявність спору між батьками дитини, коли кожен з батьків бажає визначити місце проживання дитини з ним.

У позовній заяві не викладено обставин та не додано доказів про те, що сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, і що між ними з цього питання існує чи коли-небудь існував спір.

Натомість, зі змісту позову вбачається, що малолітня дитина проживає з батьком позивачем по справі, а мати дитини будь-якої турботи щодо виховання дитини, захисту її прав та інтересів не проявляє, байдуже ставиться до сина фактично від дня його народження та за своєї вільної волі з немовлячого віку залишила дитину проживати з батьком та більш як вісім років не порушувала питання змінити місце проживання дитини з нею.

Вказане вказує на відсутність спору між батьком дитини ОСОБА_1 та матір`ю дитини ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини. Відповідачка усією своєю поведінкою фактично погодилась, щоб дитина проживала з батьком, не чинила й не чинить цьому жодних перешкод.

Загалом викладені у позовній заяві обставини стосуються невиконання відповідачкою батьківських обов`язків по вихованню дитини, що може мати наслідком позбавлення її батьківських прав.

Тож позивачу слід взяти до уваги, що визначення місця проживання дитини в судовому порядку може здійснюється лише за наявності спору між матір`ю та батьком з цього питання і не може слугувати мірою відповідальності одного з батьків (відповідачки), яка не проживає з дитиною з власної волі та ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Згідно положень п.3 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, що у свою чергу може мати наслідком залишення без розгляду або повернення скарги, заяви, клопотання на підставі ч.3 ст. 44 ЦПК України.

Враховуючи все вищевикладене. встановивши, що позовна заява не підписана позивачем, а представник за довіреністю ОСОБА_5 не має процесуальної дієздатності на ведення справи в суді від імені позивача, оскільки не є адвокатом, а отже не має законних прав на здійснення процесуальних прав та обов`язків особи, яку вона представляє, в тому числі і на підписання та подання позову в інтересах довірителя, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала, на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 2,4, п.1 ч.4 ст. 185, ст. 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.О. Залеська