ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4629/24 Справа № 199/5620/22 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

27 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду :

Головуючого судді - Пищиди М.М.

Суддів: Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року вищезазначений позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року залишено без руху для усунення недоліку протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії ухвали.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2024 рокуи двічі направлена апелянту на адресу, що зазначена ним в апеляційній скарзі.

Однак, за вказаною адресою апелянт кореспонденцію не отримує, поштові відправлення повертаються з відмітною «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у своїй постанові від 11.06.2021 р. у справі № 2-6236/11 висловив правову позицію, яка полягає у тому, що сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй скарзі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також належить зауважити, що ініціатором апеляційного провадження є апелянт, який подав апеляційну скаргу березні 2024 року, на момент постановлення цієї ухвали пройшов значний період часу з моменту подачі апеляційної скарги і протягом цього часу апелянтом не вчинено жодних заходів для того щоб дізнатися про стан своєї апеляційної скарги та усунути недоліки, які були виявлені судом апеляційної інстанції під час її подачі.

Частиною 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

З моменту подання апеляційної скарги апелянтом не вжито жодних заходів для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З врахуванням того, що недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуто, відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року - вважати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити апелянту, право повторного звернення, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставами для визнання апеляційної скарги неподаною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: