Справа № 206/1513/23
Провадження № 2/206/35/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря Лукінова Б.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява обгрунтована тим, що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 01 листопада 2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (далі - Позивача) та ОСОБА_5 (далі Відповідач), про що зроблено відповідний актовий запис №575. Під час шлюбу відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_6 , батьком доньки є позивач. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року по справі № 02/9467/14-ц шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року по справі № 203/4646/17 визначено місце проживання ОСОБА_6 за місцем реєстрації та фактичного проживання її батька ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.04.2021 по справі № 203/308/21 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісяця, починаючи від 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2021 набрало законної сили 16.08.2021. Постановою в.о. начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кітаєвим Станіславом Сергійовичем від 05.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67039556 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи від 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2022 по справі № 203/2145/22 стягнуто з відповідача на користь Позивача пеню за несплату аліментів на утримання доньки за період з 05 жовтня 2021 року по 01 червня 2022 року в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень Постановою Державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Богомол Михайло Олександровичем від 20.10.2022 року виконавче провадження № 67039556 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на відповідача штраф у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів тобто 14 189,94 грн Вироком Самарського районного суд м. Дніпропетровська від. 26.10.2022 по справі №206/3171/22 у зв?язку з умисним систематичним, в період часу з жовтня 2021 року по вересень 2022 року ухиленням відповідачкою від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї малолітньої доньки останню визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Починаючи з дати сумісного проживання ОСОБА_7 з позивачем (батьком), остання відвідує Комунальний заклад освіти «Загальноосвітня середня шкода № 75», а також здобуває освіту в «Комп?ютерній академії ШАГ». Відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонує останній та не проявляе бажани до побачень з донькою. Разом з тим, позивач не вчиняє будь-яких протиправних дій по відношенню до відповідача які полягають у чиненні перешкод їй у вихованні дитини, що також підтверджується відсутністю судового спору або рішення відповідного органу опіки та піклування або суду пр усунення перешкод у вихованні дитини. За час окремого проживання з донькою відповідач жодного разу не відвідувала батьківських зборів у школі та Комунальний заклад освіти «Загально освітня середня шкода № 75» не спілкується з її класними керівниками з метою отримання інформації про успіхи доньки у навчанні або про її поведінку та виявлення «тригерів» які вказують на погіршення морального або психологічног стану доньки, не ставить питання про ночівлю доньки з нею за місцем проживання матері, не цікавиться про її стан здоров?я в сімейного лікаря та має заборгованість зі сплати аліментів, яку наростила умисно. Окрім того, наявність вироку Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 26.10.2022 у справі № 206/3171/22 щодо притягнення відповідачки до Кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 Кримінального кодексу України є підставою для позбавлення останньої батьківських прав відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України. Позивач звертає увагу, що після винесення Самарським районним судом Дніпропетровська вироку по справі № 206/3171/22 від 26.10.2022 відповідачка, а також застосування до неї штрафних санкції Державним виконавцем та стягнення рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2022 року по справі №203/2145/22, не стала на шлях виправлення, натомість остання продовжує нарощувати заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 28.02.2022 року становить 84 681,23 гривень (без урахування штрафу та пені). Також не зважаючи на наявний вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2022 року, а також постійну загрозу життю та здоров`ю доньки викликану збройною агресією російської федерації щодо України та її населення, відповідачка не змінила свого ставлення до доньки та не проявляє бажання приймати участь у її житті. Враховуючи викладене, просили позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати покласти на відповідача (т.1 а.с. 1-5).

Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26.04.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для виправлення недоліків вказаних в ухвалі суду на строк, який не повинен перевищувати 3 днів з дня вручення ухвали. Позивачем у визначений в ухвалі строк недоліки усунуті (т.1 а.с.24-29)

Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання (т. 1 а.с. 30).

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 26.04.2023, за клопотанням позивача, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

До суду 08 червня 2023 року від представника відповідача адвоката Мороз Є.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що відповідач ОСОБА_3 не погоджується з даною позовною заявою, вважає її незаконною та необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки, відповідачка як мати любить свою доньку ОСОБА_6 всім серцем, турбується про неї, бажає приймати активну участь у житті, навчанні та у серці донечки. Окрім того, відповідачка є власником приватного житлового будинку на відміну від ОСОБА_1 та забезпечена житловою площею з нормальними умовами для життя, також вона активно шукає роботу для офіційного працевлаштування, проте, через воєнний стан, це проблематично на сьогоднішній день. Зі слів відповідача, позивач постійно їй чинить перешкоди у побачені з дитиною, чинить перешкоди в участі матері у виховані дитини. Станом на 07.06.2023 позивач який звернувся до суду ще 06.04.2023 з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її материнських прав, при цьому вказавши у своєму позові третю особу Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради натомість до органу опіки та піклування із заявою щодо отримання необхідного Висновку доцільності або недоцільності позбавлення материнських прав ОСОБА_3 не звертався. Крім того, позивачем до позовної заяви не додано документу, а саме характеристики з місця його проживання. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовного дитини ОСОБА_6 , позивач посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винної поведінки, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Посилання позивача як на підставу для позбавлення батьківських прав на те, що відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів та мав судимість не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Збереження за відповідачем її батьківських прав відносно дитини задля забезпечення її права на батьківське піклування і виховання відповідає її найкращим інтересам. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. З урахуванням інтересів дитини та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, вважають, що позивачеві необхідно відмовити у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав (т. 1 а.с.49-59).

14 червня 2023 року до суду від представника позивача адвоката Кравцова В.В., надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, вважає, що посилання відповідача та її представника на порушення позивачем порядку звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, без попереднього звернення до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини, з метою отримання відповідного висновку є безпідставними, оскільки. Сімейним кодексом України чітко встановлено, що позбавлення батьківських прав здійснюється на підставі відповідного рішення суду з обов?язковим залученням органу опіки та шклування у справу а також з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Щодо посилань відповідача у своєму відзиві на позовну заяву на ту обставину, що позивачем нібито чиняться перешкоди у її спілкуванні з донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач вважає їх необгрнутованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Так, відповідач не вчинила жодний дій спрямованих на поновлення її нібито порушено позивачем права на участь у вихованні та спілкування з ОСОБА_6 , що на думку позивача, свідчить про незацікавленість відповідачки в участі у житі своєї доньки та у небажанні останньої вчиняти всі можливі дії спрямовані на спілкування та виховання своєї доньки. Відповідач ухиляється від спілкування зі своєю донькою, а також від її утримання шляхом сплати аліментів, що в свою чергу підтверджується доказами доданими до позовної заяви. Так, справжня небезпека умов для дитини полягає в тому що у зв?язку з самоусуненням ОСОБА_3 з життя своєї доньки, ОСОБА_6 , як дівчинка, позбавлена материнського піклування та виховується виключно батьком, а отже не має можливості по жіночі порадитись з матір?ю у дівочих питаннях, в яких позивач як чоловік та батько не може дати належної поради. Окрім того, наразі ОСОБА_3 продовжує ухилятись від сплати аліментів. Враховуючи викладені обставини, просили позовні вимоги задовольнити (т. 1 а.с.71-73).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Кравцова В.В., продовжено строк підготовчого провадження по вказаній цивільній справі до 21 липня 2023 року (т.1 а.с.97-98).

02 серпня 2023 року до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відноно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 153-154).

31.08.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 , якого підтримав його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Разом з тим позивач ОСОБА_6 зазначив, що на його думку ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приймає участі у житті дити та не спілкується з нею, дитина проживає разом з ним. Останній раз ОСОБА_3 приїджала до дитини 07.01.2023. Дні народження дитини вона не відвідує, подарунків не передає, не цікавится її навчанням у школі, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 250 000 грн., за що була притягнута до кримінальної відповідальності. Не телефонує дитині хоча він надавав їй номер телефону та електрону адресу, а також банківську карту. Декілька разів здійснювала оплату аліментів у розмірі 200-300 грн. Причини з яких ОСОБА_3 не приймає участь у житті дитини, йому не відомі. Перешкод щодо зустрічі ОСОБА_3 з дитиною він не чинив. Він багато разів пропонував відповідачці приходити до нього та дитини додому та запрошував до дитини на змагання де вона брала участь, однак ОСОБА_3 не виявляла такожого бажання. Ним було подано вказаний позов до відповідачки за для того, щоб остання почала приймати участь у житті дитини.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 позовних вимог не визнала з підстав викладених у відзиві, просили суд відмовити у задоволенні позову. Щодо зазначених обставин у позові ОСОБА_3 вказала, що проти того щоб її позбавлили батьківських прав. Дитина проживала з нею з народження. З ОСОБА_1 д`евять років як розлучені, вона перебувала у іншому шлюбі у якому її чоловік помер. На час проживання дитини з нею, донька була усім забезпечена. Квартира в якій вони проживали з дитиною була продана, тому дитину в ній не прописували. Дитина проживала з нею та її матір`ю. Вона бачилася з дитиною, коли їй дозволяв ОСОБА_1 , але за побачення він вимогав у неї гроші та залицявся до неї. 07.01.2023 під час зустрічі з дитиною ОСОБА_1 пропонував їй знову жити разом, на що вона відмовила йому. ОСОБА_1 , хоче що б вона переписала свій будинок на нього і він її шантажував цим, та дитиною, пропонував інтимні відносини. З дитиною вона спілкується та бачитися, дарує їй подарунку. Дитина навчається у школі № 75 у 5-Б класі. Навчається добре, їй це відомо, оскільки вона відвідувала батківські збори, спілкувалася з вчителькою, однак її прізвище не пам`ятає. Має бажання спілкуватися з дитиною, бажає сприяти її розвитку, та її матеріальному становищу, але без участі ОСОБА_1 , оскільки він налаштовує дитину проти неї. Також зазначила, що його батьки пропонували їй відмовитись від дитини, щоб останнього не мобілізували та він зміг виїхати за кордон.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 (мати позивача) показала суду, що тісно спілкується із сином (позивачем у справі) кожного дня, з відповідачкою свідок ніяких відносин не підтримує вже декілька років. Щодо відносин відповідачки з донькою зазначила, що за останні три роки бачила її два рази. Дитина проживає разом з нею та її сином ( ОСОБА_1 ). На день народження дитини ОСОБА_9 брала її на декілька днів додому. Батько приділяє всю увагу дитині і зараз з дитиною займається тільки батько. Іноді вона допомагає. Дитину перед судом залишили у себе, тому що вона планувала втікти від матері. Дитина казала, що не хоче їхати до мами тому, що вона постійно її сварить. Дитина не хоче жити з матір`ю. Онука казала, що більше не поїде до матері. За її словами мама її не миє, не кормить. Дитина у неї недоїдала, схудла. Мама нічого дитині не дарує. Коли ми пропонували дитині поговорити по телефону з мамою, вона відмовлялася. У неї з дитиною відкриті відносини. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_1 просив ОСОБА_9 зустрітися з дитиною, однак вона відмовлялася, запізнювалася на зустрічі.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 показав суду, що є сусідом ОСОБА_1 . Щодо стосунків дитини та батька, зазначив, що між ними нормальні відносини. Батько любе свою дитину та піклується про неї. Останні ставляться один до одного лагідно. З дитиною він особисто не спілкувався, лише бачив їх удвох з батьком, напруженості у дитини ніякої не було. Коли вона щось запитувала у батька то той чемно їй відповідав. З матір`ю дитини він не знайомий, жодного разу її не бачив, у дитини, щодо її матері нічого не питав. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , зазначила, що проживає по АДРЕСА_2 з 1977 року та є сусідкою ОСОБА_1 раніше була головою правління будинку АДРЕСА_3 . Відповідачка та ОСОБА_1 раніше проживали в 9 квартирі, вони підтримували сусідські відносини. ОСОБА_9 до дитини відносилась гарно, нічого поганого в її діях до дитини вона не помічала. З якого часу дитина почала проживати з батьком вона не пам`ятає. У поведінці дитини після того як вона переїхала до батька змінилося багато чого, вона стала некерованою та не слухняною. ОСОБА_9 приїжджала декілька разів до дитини її навістити. Однак, вона не бачила щоб ОСОБА_1 давав відповідачці дівчинку коли вона приїздила. ОСОБА_1 розповідав їй, що хоче позбавити батьківських прав останню. Вадим сам казав, що не дає дитину ОСОБА_9 , сварок між ними вона не бачила. Кілька років тому вони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перестали жити разом. Коли востання бачила ОСОБА_12 за адресою проживання не пам`ятає. У судовому засіданні під час бесіди малолітня ОСОБА_6 в присутності психолога ОСОБА_13 , суду показала, що вона мешкає з батьком та бабусею. З матір`ю в не в неї не дуже гарні відносини. Вона на неї ображена, оскільки вона її постійно сварила. Вона була вимушена обманювати матір, щоб вона її не била, коли матір була у стані алкогольного сп`яніння. Це відбувалось кожен день. На теперішній час її ставлення до матері не змінилось, спілкуватися з нею не хоче. У мати бажання спілкуватися з нею є тільки перед судом. Сама писати і дзвонити матері не хоче. Коли не бачить матір не сумує. В її житті участі мама не приймає, приїжджає до неї раз на рік. За всі ці роки вона їй подарувала тільки піжами і роки три тому набір з квітами. Якщо мама взагалі не буде приймати участі у її житті їй буде все одно. Коли мама телефонує вона задає питання які в неї відносини з татом, що в школі, як її кішка, а потім починає розповідати історії про себе. Її особистим життям мама не цікавиться, на ці теми вона спілкується з подругами та з бабусею, тобто з мамою тата, яка живе з ними. Бабуся для неї наразі є найближчою людиною, серед осіб жіночої статі.

Треті особи у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши позивача та представника позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків, вислухавши малолітню ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд вважа, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального уравління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виданим 10.06.2020 року (повторно), актовий запис № 118.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року по справі № 203/4646/17 визначено місце проживання ОСОБА_6 за місцем реєстрації та фактичного проживання її батька ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7-8).

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.04.2021 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісяця, починаючи від 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 9-10).

Постановою державного виконавця від 05.10.2021 відкрито виконавче провадження №67039556 з виконання виконавчого листа №2/0203/502/2024, виданого 14.09.2021 Кіровским районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісяця, починаючи від 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 15).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2022 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 за період з 05 жовтня 2021 року по 01 червня 2022 року в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (т. 1 а.с.11-12).

Постановою державного виконавця під № 67039556 від 20.10.2022 накладено штраф на боржника ОСОБА_3 у зв`язку з навністю заборгованості зі сплати аліментів, супуний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за аодин рік у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 14189,94 грн (т. 1 а.с. 16).

Вироком Самарського районного суд м. Дніпропетровська від. 26.10.2022 у справі №206/3171/22 визнано винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт (т. 1 а.с. 13-14).

Згідно із характеристикою наданою на ім`я ОСОБА_6 , директорм КЗО « СЗШ № 75» ДМР Жмако Л.І., встановлено, що остання навчається у 5-Б класі онлайн (дистанційно). Систематични бере участь в онлайн-уроках, під час яких постійно працює. Демонструє високий та достатній рівень знань. Забезпечена навчальними посібниками, технічними засобами, шкільним приладдям для навчання. Завжи має охайний зовнішній вигляд. Емоційний стан дитини не викликає занепокоєння. Стосунки між нею та батьком ОСОБА_1 доброзичливі. Батько дбє про фізичний та психологічний розвиток дитини. Дівчинка займається танцями, відвідує заняття в комп`ютерній академії « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ОСОБА_1 бере активну участь у житті школи та класу. Завжи відвідує батьківськи збори, входить до складу батьківської ради 5 Б класу. Мати ОСОБА_14 із сім`єю не проживає (зі слів тата). Протягом навчання ОСОБА_15 в КЗО «СЗШ №75», а саме за період з 2019 по 2013 ОСОБА_3 не відвідувала заклад освіти. Жодного разу не спілкувалась з класним керівником початкових шкіл ОСОБА_16 , з класним керівним середньої школи ОСОБА_17 , а також з адміністрацією закладу. Не була присутня на батьківських зборах та урочистих заходах. Вероніка неодноразово жалілася, на те, що мати не відповідає на її телефони дзвінки (т.1 а.с.17).

Відповідно до виданої характеристики директорм ТОВ «Комп`ютерна Акаемія ШАГ Дніпро» ОСОБА_18 та відповіді № 13/06/23-1 від 13.06.2023 на адвокатський запит ОСОБА_2 , ОСОБА_6 з 29.08.2020 по теперішній ча проходить навчання в Дніпровській філії Комп`ютерної Акаемії ШАГ. Напрямок «Мала Ком`ютерна Академія». Пропусків навчальних занять без поважної причини не допускає. З навчальним планом правляється на «відмінно» і «добре». Середній бал академічної успішності 11. Труднощів у навчанні не має. Замовником та платником по обох навчальних програмах виступає батько студентки гр. ОСОБА_1 (т. 1 а.с.18, а.с. 113).

Згідно з листом № 3 від 29.06.2023, виданого ФОП ОСОБА_19 «Сімейна Амбуліторія», на запит адвоката Кравцова В.В., вбачається, що ОСОБА_1 дійсно звертався до медичного закладу разом з дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , цікавиться станом її здоров`я, забезпечує дитину необхідними медикаментами, рекомендації лікарів виконує, відповідально ставиться до лікування дитини. ОСОБА_3 до лікарів медичного закладу не зверталася (т. 1 а.с. 116).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 14.07.2023 під 186-р, встановлено, що орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 153-154).

Разом з тим, з вказаного висновку встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом 23.05.2023 заборгованість складає 97429,50 грн., але з листопаду 2022 року, ОСОБА_3 , почала сплачувати аліменти на утримання доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» BP-000884225 Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 станом на 06.05.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає, що об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Таким чином, ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16.07.2015 справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява №39948/06).

У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який йде лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, та зважує на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість.

Судом не встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини.

Посилання позивача як на підставу для позбавлення батьківських прав на ті обставини, що відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів та має судимість не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки ОСОБА_3 , хоча і має заборгованість по аліментів, але вона їх сплачує, що також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати алмінентів станом на 18.10.2023 (т. 1 а.с. 212-14) та копієями квитанцій (т. 1 а.с. 129-132, а.с. 248-250), а також вказане зазначено у висновку органу опіки та піклування та вживає дієвих заходів для зменшення суми заборгованості зі сплати аліментів, що свідчить про небайдуже відношення ОСОБА_3 до своїх батьківських обов`язків та бажання виправити несприятливу ситуацію, що склалася за цей час.

Також суд враховує бажання матері спілкуватись з донькою, а також те, що ОСОБА_3 проти позбавлення батьківських прав заперечує й бажає брати участь у вихованні доньки.

При цьому суд враховує висновок органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 14.07.2023, відповідно до якого вказано про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 153-154).

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та її винної поведінки, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Збереження за відповідачем її батьківських прав відносно дитини задля забезпечення її права на батьківське піклування і виховання відповідає її найкращим інтересам. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Крім того, судом не встановлено обставин, що дії відповідачки несуть небезпеку для дитини чи якимось чином обмежують її права.

Разом з тим, суд враховує позицію позивача щодо спонукання відповідачки до виконання батьківських обов`язків, шляхом позбавлення її батьківських прав, проте вважає вказаний захід не співмірним з інтересами дитини. Оскільки вказане рішення не буде сприяти подальшому спілкуванню дитини з матір`ю, а навпаки віддалить їх один від одного.

Верховний суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п.54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Крім того, суд враховує ту, обставину, що дитина тривалий час проживає з батьком та всилу свого віку і зовнішніх обставин, е спроможна надавати об`єктивну оцінку зазначеним обставинам.

Подібний висновок викладений в постанові Верховного суду від 13.07.2022 в справі №705/3040/18 (провадження № 61-19878св21).

У суді мололітня ОСОБА_6 пояснила, що не хоче спілкуватися з матір`ю, оскільки ображається на неї із-за ставлення останьої до неї та не бажає відновлювати відносини із матір`ю.

Судом, приймаються пояснення висловлені дитиною під час бесіди, але враховуючи емоційний стан дитини, а саме її підлітковий вік і формування цінностей в ї житті. Суд вважає, що збереження повноцінного виховання шляхом забезпечення участі батька і матері у вихованні дитини забезпечать саме гармонічний і повноцінний розвиток дитини як особистості. При цьому повне усунення матері від виховання дитини млже негативно вплинути на вірне формування у внутрішньому світу та світогляду дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно доньки в матеріалах справи відсутні.

Отже, з наданих позивачем доказів не вбачається наявність підстав передбачених ст.164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Інші доводи сторін фактично свідчать про особисті відносини, які склалися між позивачем та відповідачкою та не впливають на вирішення позовних вимог по суті, а відтак не приймаються судом до уваги, а відповідно не потребують належної оцінки суду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, не відшкодовується позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3-13, 141,191, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13.02.2024.

Суддя О.В. Поштаренко