Справа № 461/1527/20
Провадження № 6/461/414/24
УХВАЛА

21.10.2024 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» Прибильського Віталія Геннадійовича про заміну стягувача у виконавчому листі,

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка її заявила, суть питання, яке вирішується судом

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» Прибильський Віталій Геннадійович звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі. У прохальній частині поданої заяви, заявник просить:

1) замінити стягувача у виконавчому листі № 461/1527/20, виданого 02.10.2020 року Галицьким районним судом міста Львова на підставі заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 року в цивільній справі N 461/1527/20 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 15 312,58 грн., з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код 19390819) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (ідентифікаційний код 43575686);

2) замінити стягувача у виконавчому листі № 461/1527/20, виданого 02.10.2020 року Галицьким районним судом міста Львова на підставі заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 року в цивільній справі N 461/1527/20 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, а саме про стягнення суми сплаченого судового збору в розмірі 2 102,00 грн., з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код 19390819) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (ідентифікаційний код 43575686);

3) замінити стягувача у виконавчому листі № 461/1527/20, виданого 02.10.2020 року Галицьким районним судом міста Львова на підставі заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 року в цивільній справі N 461/1527/20 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 100,00 грн., з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код 19390819) на правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (ідентифікаційний код 43575686)

Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020, ухваленим за результатами розгляду цивільної справи № 461/1527/20 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 312 гривень 58 копійок, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 100 гривень 00 копійок.

На виконання згаданого рішення суду було видано три виконавчих листа, а саме: виконавчий лист №461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 312,58 грн; виконавчий лист № 461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 грн; виконавчий лист №461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 100 грн.

Виконавчі листи № 461/6929/20 від 02.10.2020 року, видані Галицьким районним судом м. Львова, пред`являлись до виконання до Запорізького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Постановами про повернення виконавчих документів від 07.06.2021 винесеними державним виконавцем Запорізького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савіловою Д.Р. виконавчі листи №461/1527/20 повернуто стягувачу та починаючи із червня 2021 року вони більше не пред`являлись до примусового виконання, що підтверджується відповідними записами на виконавчих листах.

16.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено Договір факторингу № 16/11-23.

29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/12-23.

Представник заявника вказує на те, що оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стягувачем за виконавчим листом, відтак просить заяву задовольнити. Водночас, вказує, що на момент подачі даної заяви, строк на пред`явлення вказаного виконавчого листа не сплив, оскільки 24 лютого 2022 року Президентом України було підписано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Після чого воєнний стан не однократно продовжувався. Указом Президента України від 23.07.2024 року № 11433 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було продовжено воєнний стан на 90 днів. Законом України від 23.07.2024 року № 3891-ІХ було затверджено вказаний вище указ Президента України. Законом № 2129-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак у заяві просив суд проводити розгляд справи за його відсутності.

Заінтересовані особи учасники провадження (сторони) у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 3 статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з частиною 5 статті 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, зважаючи на наявність у матеріалах справи даних про вжиття судом заходів щодо належного повідомлення учасників процесу, зокрема даних про скерування повідомлень рекомендованою кореспонденцією, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Судом встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020, ухваленим за результатами розгляду цивільної справи № 461/1527/20 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 312 гривень 58 копійок, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 100 гривень 00 копійок.

На виконання даного рішення суду було видано три виконавчих листа, а саме: виконавчий лист №461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 312,58 грн; виконавчий лист № 461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 грн; виконавчий лист №461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн. Виконавчі листи № 461/6929/20 від 02.10.2020 року, видані Галицьким районним судом м. Львова, пред`являлись до виконання до Запорізького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Постановами про повернення виконавчих документів від 07.06.2021, винесеними державним виконавцем Запорізького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савіловою Д.Р., виконавчі листи № 461/1527/20 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

16.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено Договір факторингу № 16/11-23.

Відповідно до умов Договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року АТ «Ідея Банк» (по умовам Договору клієнт), Клієнт відступає Фактору (ТОВ «ФК Сонаті»), а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах визначених цим Договором (п. 2.1 Договору факторингу від 16.11.2023 року).

Пунктом 2.2. Договору факторингу від 16.11.2023 року визначено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору факторингу від 16.11.2023 року, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права Вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом Вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Первинним Договором.

29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/12-23.

Відповідно до п. 1 Договору, у якому визначено терміни, передбачено наступне:

Первісний кредитор - Акціонерне товариство «Ідея Банк», що уклало договір факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» та відступило права вимоги за кредитними договорами, що визначені цим Договором;

Боржник - фізичні особи, фізичні особи-підприємці, які є позичальниками за Кредитними договорами, права вимоги за якими відступаються за цим Договором;

Права Вимоги - всі права грошової вимоги Клієнта за Первинними Договорами до Боржників щодо погашення (стягнення, повернення) Заборгованості, що виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та Боржниками Первинних Договорів і підтверджені Документацією, а також інші права вимоги за Первинними Договорами.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що за цим Договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно із п. 2.2. Договору, Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі 201 460 702,30 грн, що складає розмір заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права Вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом Вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Первинним Договором.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 року у справі № 910/2954/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження немає й підстав для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження», регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 цього Закону - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку.

Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (ч.1ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.6ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Отже, це правило розповсюджується на заміну сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України). У свою чергу, аналогічні умови розповсюджуються на процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, яке стосується будь-якої стадії судового процесу, відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року справа № 2-7763/10.

Відповідно до пп. 4 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який продовжено відповідними нормативно-правовими актами.

Станом на момент звернення до суду із даною заявою воєнний стан в Україні не скасований, а відтак строк пред`явлення до виконання виконавчих листів №461/1527/20 виданих Галицьким районним судом м. Львова не закінчився.

Також суд враховує те, що конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» Прибильського Віталія Геннадійовича про заміну стягувача у виконавчому листі підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині замінити стягувача у виконавчому листі № 461/1527/20 виданого 02.10.2020 року Галицьким районним судом міста про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 100,00 грн, оскільки відповідно до п. 1 Договору факторингу № 16/11-23: «Будь які грошові зобов`язання Боржників перед Клієнтом за Первинними Договорами, права вимоги за якими відступається за цим Договором. Зокрема, але не виключно, до Заборгованості відносяться зобов`язання щодо: Сплати суми, що підлягають стягненню з Боржників на користь клієнта за рішенням суду та виконавчими документами, окрім витрат на професійну правничу допомогу».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 260, 442 ЦПК України,

постановив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити частково.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» у виконавчому листі №461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 312,58 грн та виконавчому листі № 461/1527/20 від 02.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 грн на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (, адреса: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68,69).

У решті вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький