Справа № 159/4656/22 Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г.
Провадження № 22-з/802/65/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивачки ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення зайво сплачених коштів та зобов`язання провести перерахунок по кредитному договору, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Волинського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 5 427 доларів 23 центи США сплаченої нею щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту за період з 28.06.2006 по 21.11.2014 по кредитному договору № VOKVGK00001001 від 28.07.2006.

У решті позову відмовлено.

Представник ОСОБА_1 від імені позивачки ОСОБА_3 подав 05 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення у цій справі додаткового судового рішення про стягнення із відповідача на користь ОСОБА_3 72 000 грн понесених нею судових витрат на проведення призначеної судом першої інстанції судової економічної експертизи.

Відповідач подав заперечення на подану заяву, яке обґрунтовує тим, що до закінчення судових дебатів не було заявлено про стягнення витрат на проведення експертизи, не надавалося орієнтовного розрахунку судових витрат та не наведено поважних причин пропуску строку для подання доказів про стягнення судових витрат.

У судовому засіданні представник позивачки заяву підтримав і просить її задовольнити.

Представник відповідача заяву заперечила і у її задоволенні просить відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на проведення експертизи необхідно відмовити з таких підстав.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи (ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є: не вирішення судом питання про судові витрати при наявності у матеріалах справи відповідних доказів про їх понесення або ж неможливість з поважних причин подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі про намір подання таких доказів і їх подання у визначений процесуальним законом строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з матеріалами справи, судом першої інстанції за клопотанням позивачки було призначено судову економічну експертизу, оплату проведення якої покладено на позивачку і висновок експерта надано суду 01.03.2024 (т.1 а.с.109, 133-220).

Ні до ухвалення рішення судом першої інстанції, ні до апеляційної скарги, ні до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона позивача не подавала доказів про понесення витрат на проведення експертизи і не заявляла про намір подати такі докази протягом 5 днів після ухвалення постанови апеляційного суду.

Вперше подана стороною позивача 05.10.2024 заява про стягнення судових витрат також не містить обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Ураховуючи наведені обставини, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення необхідно відмовити.

Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Фактично проведена у цій справі судова експертиза стосувалася вирішення позовних вимог в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок по кредитному договору, у задоволенні яких постановою Волинського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції не використовував жодні розрахунки з цієї експертизи. Частково задовольняючи позов про стягнення коштів, судом взято до уваги наданий позивачкою розрахунок банку, поданий ним в іншій цивільній справі і констатовано, що висновком експерта підтверджується сплата винагороди у спірний період, а не її розмір.

Ця обставина також додатково свідчить про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 133, 139, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_3 , поданій від її імені представником ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на проведення експертизи у цій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді