Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2024 р. Справа № 596/1216/24

Провадження № 2/596/397/2024

Провадження № 2/596/397/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Лисюк І.О.

за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,

представника позивача адвоката Студеної М.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в смт. Гусятин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони зареєстрували 23 вересня 2006 року у Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №14, у них народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вони з дітьми проживають разом разом з відповідачем в одному домогосподарстві. Діти знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, матеріально не забезпечує синів, хоча має таку можливість оскільки таксує та отримує пенсію по інвалідності, має у власності дві земельні ділянки, будинок , а також автомобіль 2020 року випуску, який вони придбали разом. Весь тягар утримання, харчування, лікування та піклування про дітей лежить на ній, однак на даний час її доходи не дозволяють повністю забезпечити потреби дітей, тому просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на її користь аліменти, на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді від 30 липня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

13.08.2024 року відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду, подав відзив на позов, посилаючись на те, що все, що зазначено у позовній заяві є нісенітницею та не відповідає достовірній інформації.

Так, на прохання дітей він купляє все необхідне. Також, старшому сину переказує кошти на потреби у навчанні, одяг та музичні інструменти для навчання (придбав акордеон, вартістю 500$, про який він мріяв, гітару), придбав новий мотоцикл 2024 року випуску, оплачує гуртожиток, переказує гроші на поїздки, екскурсії з групою.

Молодшому сину оплачує навчання в музичній школі, придбав інструмент (саксофон), вартістю 250$, купляє необхідні речі для навчання, оплачує спортивні гуртки, придбав електровелосипед, велосипед, купляє одяг та взуття.

Ці обставини доводяться квитанціями з додатку Приват24, Монобанк.

Його дружина просто не хоче працювати. Оскільки він знає про її фінансову неграмотність, вважає, що не варто їй гроші давати. Вона розпустить їх швидко і безглуздо.

Додатково посилається на те, що несе витрати по сплаті за комунальні послуги. Його пенсія складає 2980 грн, він пожиттєво має вживати ліки від тиску. Купляє батарейки для слухових апаратів, бо погано чую. Відповідно його стан здоров`я не завжди є задовільним.

На думку відповідача, оскільки він здійснює добровільне утримання дітей, то спір відсутній. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю

Позивачка ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Студена М.М. в судовому засідання підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав, з підстав, зазначених в заявах по суті.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, показання позивача ОСОБА_1 , допитаної в якості свідка, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази в справі, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 23.09.2006 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №14, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно видане 26 червня 2024 року Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На даний час шлюб між сторонами розірвано.(а.с.5).

Сторони є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , видане 25 липня 2007 року Коцюбинською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.10), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , видане 04 червня 2014 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.11), які проживають та зареєстровані з матір`ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .(а.с.6).

ОСОБА_2 належить легковий автомобіль Fiat Tipo, 2020 року випуску на підставі договору купівлі-продажу №0906/2-20 від 09 червня 2020 року та акта приймання передачі автомобіля 0906/2020 від 09 червня 2020 року.(а.с.14-17,13)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №384934019 від 01.07.2024 року ОСОБА_2 являється власником: земельної ділянки площею 1.0965 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижбірківської сільської ради, земельної ділянки площею 1.082 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижбірківської сільської ради; житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 71,5 кв.м.,, житловою площею 55,3 кв.м., та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.18-19).

Як встановлено, відповідач є інвалідом ІІІ групи (а.с.144), отримує пенсію, має неофіційні підробітки, стан здоров`я задовільний (а.с.145-149).

Судом також встановлено, що починаючи з 01.07.2024 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей. Діти перебувають на утриманні матері ОСОБА_1 , проживають разом з нею, а відповідач ОСОБА_2 не в повній мірі допомагає їй утримувати дітей. Сторони не заперечують, що батько бере участь в додаткових витратах на дітей (оплата навчання сина в коледжі, витрати на придбання спортивного інвентаря для молодшого сина, витрати на придбання музичних інструментів, тощо). Ці обставини доводяться показаннями позивача ОСОБА_1 , допитаної в якості свідка, показаннями свідка ОСОБА_3 .

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як слідує із розяснень, що містяться в пунктах 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8ст. 7 СК Українипри вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Як слідує із змісту положень ст.181 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно вимог частин першої, другої та третьої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав неповнолітнього сина ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7 , які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей.

Проте, суд вважає, що за недоведеністю належними, допустимим та достатніми доказами належного майнового становища відповідача, достатнього для визначення розміру стягуваних аліментів у запитуваному позивачем розмірі (1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів), беручи до уваги норми Сімейного кодексу України, де визначено усереднений розмір аліментів на дві дитини, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому суд звертає увагу на те, що додаткові витрати на дітей, в яких бере участь батько (оплата навчання сина в коледжі, витрати на придбання спортивного інвентаря для молодшого сина, витрати на придбання музичних інструментів, тощо), на відміну від аліментів, за своїм цільовим призначенням не є коштами спрямованими на утримання дітей.( Постанова КЦС ВС від 01 квітня 2019 року у справі № 545/819/18).

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, з врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.

Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Керуючись ст. ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 76, 82, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

УХ В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителя: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителя: АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки: АДРЕСА_2 ), щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (одержувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.09.2024.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК