Провадження № 22-ц/812/1296/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 вересня 2024 року м. Миколаїв

справа № 490/1331/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем - Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 06 червня 2024 року суддею Гуденко О.А., в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 14 червня 2024 року), у цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про стягнення 3% річних,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У лютому 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних.

Позивач зазначав, що 06.06.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 109-Ф/07. За умовами п.1.1. Кредитного договору, Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 350 000 доларів США на поточні потреби на строк з 06 червня 2007 року по 06 червня 2017 рок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором з ОСОБА_2 було укладено договір поруки №109-П/07 від 06.06.2007 року. За договором поруки поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Внаслідок невиконання позичальницею умов договору виникла заборгованість, яка була стягнута з відповідачів заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року у розмірі 575 825,15 дол США та 2 606 113, 66 грн, та розподілено судові витрати.

Судове рішення набуло законної сили та 04.09.2014 року виконавчі листи були пред`явлені до виконання.

Рішення суду виконано частково - у розмірі 28 383,23 долари США.

547 441,92 долари США за судовим рішенням не стягнуто.

З цих підстав банк просив, на підставі частини другої статті 625 ЦК України, стягнути з відповідачів солідарно 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 23 лютого 2022 року, що складає 81 351,28 доларів США та 44 623,54 грн судових витрат.

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористалися.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2024 року позов задоволено частково, зі ОСОБА_2 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» стягнуто 81 351,28 доларів США та 22 622 грн судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 29 серпня 2013 року у розмірі 575 825,15 дол США та 2 606 113, 66 грн. 26 грудня 2017 року Господарським судом Миколаївської області затверджено звіт ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс фізичної особи ОСОБА_1 станом на 21 грудня 2017 року та припинено її підприємницьку діяльність. Вимоги кредиторів, не задоволені за відсутності майна банкрута, визнано погашеними.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» приймало участь у справі про банкрутство ОСОБА_1 та отримало на погашення кредитної заборгованості 28 383, 23 долари США.

Встановивши, що 3% річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, тому є акцесорним та таким, що поділяє долю основного зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ УБ «Укргазбанк», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що процедура банкрутства ОСОБА_1 проведена у порядку статті 90 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», правила передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов`язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності. Отже, оскільки кредитні зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 109-ф/07 від 06.06.2007 року не пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності, то висновок суду про реалізацію банком свого права на стягнення заборгованості є помилковим.

Узагальнені доводи інших учасників

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №109-Ф/07. За умовами п.1.1. Кредитного договору, банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 350 000 доларів США на поточні потреби на строк з 06 червня 2007 року по 06 червня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 17 % річних.

06 червня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений Договору іпотеки без оформлення заставної.

06 червня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір поруки №109-П/07.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №109-Ф/07 від 06 червня 2007 року. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 575 825, 15 доларів США та

2 606 113,66 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 5 000 грн штрафу. Також розподілено судові витрати.

26 грудня 2017 року Господарським судом Миколаївської області було винесено ухвалу у справі № 915/682/15, якою було затверджено звіт ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс фізичної особи ОСОБА_1 станом на 21.12.2017. Припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1 . Закрито провадження у справі № 915/682/15. При цьому судом постановлено, що вимоги кредиторів, не задоволені за відсутності майна банкрута, вважати погашеними. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Як вбачається з вказаної ухвали господарського суду, ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" приймав участь у справі про банкрутство ОСОБА_1 , як кредитор, за першою чергою кредиторських вимог на суму 25 144 717,04 грн.

09 листопада 2016 року ліквідатором зі спеціального рахунку банкрута перераховано АБ «УКРГАЗБАНК» грошові кошти в розмірі 725 568 грн в рахунок часткового погашення вимог кредитора першої черги.

Згідно ухвал Господарського суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року та від 10 лютого 2016 року вимоги кредитора ПАТ АБ "Укргазбанк", як забезпечені заставою майна банкрута, ґрунтуються на кредитному договорі від 06.06.2007 року № 109-Ф/07 та договорі іпотеки від 06.06.2007 року.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за вищевказаним кредитним договором за період з 06.06.2007 року по 23.02.2022 року вбачається, що на часткове погашення вимог кредитора першої черги - ПАТ «Укргазбанк» 18 листопада 2016 року було зараховано 28 383,23 долари США.

Згідно розрахунку позивача, загальна сума заборгованості за кредитом станом на 23 лютого 2022 року становить 547 441,92 долари США, з яких 303 331,38 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 244 108,34 долари США заборгованість за відсоткам.

За період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року на вказану суму заборгованості банк нарахував 3% річних за період несвоєчасного погашення кредиту у загальному розмірі 81 351,29 доларів США. Заперечень проти наданого розрахунку, як і заяви про застосування строку давності від відповідачів не надходило.

Позиція апеляційного суду

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору у межах строку кредитування позичальник мав повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, пеню припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі, яка переглядається, банк скористався своїм правом на зміну умов основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом, пред`явивши до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов про стягнення кредитної заборгованості, який частково був задоволений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року.

Водночас, інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19.

Як вбачається з ухвал Господарського суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року та від 10 лютого 2016 року вимоги кредитора ПАТ АБ "Укргазбанк", як забезпечені заставою майна банкрута, ґрунтуються на кредитному договорі від 06.06.2007 року № 109-Ф/07 та договорі іпотеки від 06.06.2007 року.

Згідно ухвали Господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2017 року, ліквідатором частково погашено вимоги кредитора першої чарги -ПАТ «Укргазбанк» на суму 725 568 грн.

Отже, у справі, яка переглядається, кредитодавець скористався своїм правом заявлення вимоги до боржника та реалізував своє право на отримання визначеної судом заборгованості, пред`явивши свої вимоги у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 та отримав певну частини коштів боржника за вказаним кредитним договором в процесі банкрутства ОСОБА_1 .

Решта присуджених судовим рішенням коштів за кредитним договором № 109-Ф/07 від 06.06.2007 вважається погашеною згідно ухвали господарського суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року -у зв`язку з відсутністю майна банкрута ОСОБА_3 .

За таких обставин відсутні і підстави для стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості зі сплати річних процентів як акцесорних (додаткових) до основної вимоги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувало ся, тому апеляційним судом не переглядалося.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Л.М.Царюк

---------------------------------

Повну постанову складено 23 вересня 2024 року