Справа № 932/2456/24
Провадження №2-з/932/65/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , :п ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), третя особа - Котовська сільська рада, про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа - Котовська сільська рада, про визнання недійсним заповіту.

19.08.2024 року до Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно, належне спадкодавцю ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на праві приватної власності; накладення заборони відчуження на все нерухоме майно, належне спадкодавцю ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на праві приватної власності; накладення .заборони державним реєстраторам вчиняти будь- які дії щодо нерухомого майна, належного спадкодавцю ОСОБА_6 на праві приватної власності, окрім виконання ухвали про забезпечення позову.

На підставі передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.08.2024 для розгляду заяви визначена суддя Кудрявцева Т.О., якою вона отримана 29.08.2024 після виходу з лікарняного.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 932/2456/24, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу змісту норм глави 10 розділу І ЦПК України «Забезпечення позову» та правової природи заходів забезпечення позову, вони мають такі основні ознаки: 1) заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер захисту прав; 2) судове рішення про забезпечення позову не є остаточним рішенням по суті справи; 3) заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної Асоціації процесуального права, «попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Відповідно до Правила 17.1 «Попередні заходи та охоронні заходи», що закріплено у Правилах міжнародного цивільного процесу ALI/UNIDROIT, суд може вжити попередній захід для того, щоб обмежити поведінку сторони чи іншої особи або змусити її до поведінки у випадках, коли необхідно зберегти можливість надання ефективного засобу судового захисту до ухвалення остаточного судового рішення або ж для того, щоб підтримати або іншим чином врегулювати існуючу ситуацію (status quo).

Консультативна рада європейських суддів у своєму Висновку від 24 листопада 2004 року № 6 «Про справедливий судовий розгляд у розумні строки і роль судді у судовому процесі з урахуванням альтернативних способів вирішення спорів» визначила, залежно від мети, два види попередніх заходів, які можуть бути застосовані судом: 1) заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішення (наприклад, накладення арешту або «замороження активів»); 2) засоби тимчасового врегулювання ситуації (наприклад, у сімейних спорах).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обгрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з' ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку.

Пред`являючи до Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, позигвач ОСОБА_1 просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 11 грудня 2019 року секретарем виконкому Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Андрушко Н.Г. за реєстровим номером 55. В обгрунтування позовних вимог позивач, зокрема, посилається на те, що вона є спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , з яким вони разом проживали однією сім`єю без укладання шлюбу з 2013 року та до його смерті. У встановлений законом строк нею було подано до приватного нотаріуса ДМНО Сисоєнко І.В. заяву про прийняття спадщини. Проте згодом вона дізналась про те, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська розглядається справа № 932/4917/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Вона вважає, що заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 11 грудня 2019 року, не відповідає його справжньому волевиявленню, тому вважає, що він підлягає визнанню недійсним.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що вона має обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може спричинити у разі ухвалення судом рішення про визнання недійсним заповіту неможливість виконання такого рішення, чим буде порушено її права, зокрема, у неї є підстави вважати, що відповідачі можуть продати спадкове майно за першої можливості до завершення розгляду справи, щоб уникнути виконання рішення, тому вона вважає, що співмірним видом забезпечення позову буде накладення арешту на нерухоме майно, що належить спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності та заборони його відчуження, заборони державним реєстраторам вчинення будь-яких дій щодо даного майна, окрім виконання ухвали про забезпечення позову, до розгляду справи по суті.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову у вказаний нею спосіб, не надано доказів наявності у власності спадкодавця ОСОБА_6 будь-якого нерухомого майна та того, що відповідачами вчиняються дії, спрямовані на його відчуження, а відтак не надано доказів того, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими нею позовними вимогами. Вказане позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, у тому, чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про можливе задоволення заявленого позову; при розгляді даної заяви про забезпечення позову та при вирішенні питання про забезпечення позову суд позбавлений можливості здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності її вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ), третя особа - Котовська сільська рада, про визнання недійсним заповіту, - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева