КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Кононовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Даниляк Олени Сергіївни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року (суддя Ішуніна Л.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про скасування наказу про проведення службового розслідування,

встановив:

у липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 5 травня 2023 року № 275 «Про проведення службового розслідування».

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 20 вересня 2019 року по 16 травня 2023 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», працюючи на посаді директора з забезпечення виробництва товариства. На підставі наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 16 травня 2023 року № 379/к його звільнено з посади директора з забезпечення виробництва товариства.

Позивач посилався на те, що 5 травня 2023 року, тобто в період, коли він ще перебував у трудових відносинах з відповідачем, останнім було видано наказ № 275 «Про проведення службового розслідування», з преамбули якого вбачається, що його видано на виконання резолюції генерального директора ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до службової записки директора з безпеки ОСОБА_2 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17265, керуючись пунктами 5.2 та 5.3 Положення про порядок проведення службових розслідувань та перевірок у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», затвердженого наказом товариства від 24 лютого 2020 року № 120 (далі - Положення). Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що відповідачем було створено комісію для проведення службового розслідування, а його відсторонено від роботи з 8 травня 2023 року із збереженням середнього заробітку та визначено місце роботи за іншою адресою. З цим наказом його було ознайомлено 5 травня 2023 року.

Позивач вважав, що оскаржуваний наказ не відповідає внутрішнім нормативним актам ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та положенням чинного законодавства. Так, відповідач у відповіді на адвокатський запит фактично підтвердив

відсутність у нього службової записки директора з безпеки ОСОБА_2 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17265, яка стала підставою для видачі оскаржуваного наказу, так як послався на зовсім іншу службову записку - № ТОВСЛ-23-17283. Крім цього, дії директора з безпеки ОСОБА_2 не відповідають вимогам Положенням, у якому чітко зазначено, що проведенню службового розслідування мала передувати службова перевірка, чого дотримано не було. Також, оскаржуваний наказ не містить передбачених статтею 46 КЗпП України підстав відсторонення його від роботи, що свідчить про його незаконність та невідповідність чинному трудовому законодавству. Подібну правову позицію сформовано Верховним Судом у постанові від 1 квітня 2020 року у цивільній справі № 761/12073/18.

Позивач стверджував, що прийняття відповідачем оскаржуваного наказу стало наслідком упередженого ставлення до нього та психологічного тиску з боку роботодавця, оскільки, крім відсторонення його від роботи, відповідачем було істотно змінено умови його праці, зокрема змінено місце роботи, позбавлено службового автомобіля, персонального комп`ютера, засобів зв`язку, відключено від усіх ІТ - сервісів, в тому числі системи електронного документообігу «Мегаполіс», електронної пошти, робочої документації, заблоковано пропуск для допуску у центральний офіс, а всі його переміщення здійснювались у присутності працівника управління безпеки, на нього перестала розписуватись службова кореспонденція, підлеглим працівникам була дана вказівка щодо підпорядкування іншій особі. Однак, такі дії відповідача порушують п. 10.9 Положення, яким передбачено, що обмеження працівників у доступі до ресурсів можуть приймати керівники, шляхом видання наказів, разом з цим подібних обмежень наказом відповідача не приймалось. Не відповідають такі дії і ст. 141 КЗпП України, згідно якої роботодавець повинен належним чином організовувати працю та створювати умови для зростання її продуктивності, однак дії відповідача фактично позбавили його можливості виконувати свої трудові обов`язки.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 5 травня 2023 року № 275 «Про проведення службового розслідування». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8 000грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» - адвокат Даниляк О.С. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Представник відповідача вважає, що дійсною підставою звернення позивача з даним позовом до суду є не скасування оскаржуваного наказу, а створення преюдиційних фактів для використання в майбутньому. Так, позивач має на меті поставити під сумнів результати службового розслідування, що ним не заперечується. Оскаржуваний наказ від 5 травня 2023 року № 275 «Про проведення службового розслідування» є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію після створення відповідної комісії та початку службового розслідування. При цьому, порядок проведення такого службового розслідування, його результати та дії ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» після цього, жодним чином не стосуються підстав для призначення службового розслідування та прийняття оскаржуваного наказу, тобто не входять до предмету доказування та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Представник відповідача стверджує, що оскаржуваним наказом не було порушено будь-яких прав позивача, оскільки проведення службового розслідування є правом роботодавця та не може вважатись порушенням прав та законних інтересів працівника. При цьому підставою для проведення службового розслідування слугувала необхідність з`ясування наявності можливого вчинення працівниками товариства правопорушень, у тому числі їх причин, вчинення яких було виявлено Держаудитслужбою під час здійснення заходів фінансового контролю стосовно ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Саме необхідність з`ясування таких обставин була викладена у службових записках від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17265 та № ТОВСЛ-23-17283.

Представник відповідача зазначає, що застосування до позивача обмежень у можливості користуватися корпоративною комп`ютерною мережею, службовим авто, тощо на час службового розслідування, не може вважатись порушенням трудових прав саме оскаржуваним наказом про призначення такого службового розслідування. При цьому, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що ним дано вказівку директору з управління персоналом вжити заходів щодо відсторонення позивача, лише за наявності відповідних підстав та з дотриманням вимог чинного законодавства. Отже, оскільки наказ про відсторонення позивача від роботи не видавався, то фактично він і не був відстороненим від роботи. Більше того, робоче місце позивача було змінено в межах території міста Києва, що свідчить про відсутність й істотних змін в умовах його праці.

Також, представник відповідача зазначає, що посилання позивача на обов`язковість проведення службової перевірки перед початком службового розслідування, не відповідає дійсності, оскільки обов`язковість службової перевірки, відповідно до п. 3.8 Положення передбачена лише у разі надходження анонімного повідомлення, заяви, скарги. Крім цього, підставою для призначення службової перевірки є не певна службова записка, як зазначає позивач, а наявність фактів, які можуть свідчити про завдання майнової чи іншої шкоди товариству, невиконання чи неналежне виконання працівником товариства своїх службових обов`язків, порушення ним вимог чинного законодавства або інші інциденти, що можуть завдати збитків товариству або створити істотний іміджевий ризик. При цьому, суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, питання про наявність чи відсутність таких фактів не дослідив.

Крім цього, представник відповідача вважає, що долученими до матеріалів справи документами однозначно не підтверджується, як розмір заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу, так і взагалі реальність надання адвокатом такої допомоги на зазначену суму.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Козченко В.М. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.

Представник позивача зазначає, що представник відповідача у поданій апеляційній скарзі навмисно ігнорує та не коментує вставлені судом першої інстанції факти порушення трудових прав позивача, намагаючись звузити при цьому об`єкт доказування у справі, аби приховати наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивача, що полягають у вимушеному припиненні трудових відносин через приниження честі, гідності, а також ділової репутації, ініціювання порушення кримінального провадження на підставі неправомірного службового розслідування.

Представник позивача вважає, що порядок призначення службового розслідування було порушено, оскільки Положенням чітко передбачено, що службовому розслідуванню має передувати службова перевірка, саме за результатами якої керівник приймає рішення про проведення службового розслідування, однак відповідач таких дій не провів, а його доводи про обов`язковість проведення службової перевірки лише у випадку анонімного повідомлення, суперечать пунктам 4.1, 12.3 Положення. Крім того, необґрунтованими є й

доводи представника відповідача про те, що підставою для проведення службового розслідування була не службова записка директора з безпеки, оскільки це суперечить самій преамбулі оскаржуваного наказу.

Також, представник позивача вважає безпідставним твердження представника відповідача про те, що фактично позивача не було відсторонено від роботи, оскільки це спростовується тим, що відповідач призначив інших осіб виконувати його обов`язки.

Крім цього, представник позивача вважає заявлені витрати на професійну правову допомогу належним чином підтвердженими та доведеними належними і допустимим доказами, при цьому відсутність у матеріалах справи доказів здійснення позивачем оплати витрат на правову допомогу на рахунок адвоката, який її надавав, зумовлена тим, що договір позивач укладав не з адвокатом, а з АО «Київська міська агенція незалежних адвокатів «Юстем».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Даниляк О.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Козченка В.М., які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що з 20 вересня 2019 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посаду директора з забезпечення виробництва.

5 травня 2023 року генеральним директором ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» був виданий наказ № 275 «Про проведення службового розслідування» (далі - Наказ) (с.с.10 т.1), згідно якого, на виконання резолюції генерального директора ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» ОСОБА_3 до службової записки директора з безпеки ОСОБА_4 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17265, керуючись пунктами 5.2 та 5.3 Положення про порядок проведення службових розслідувань та перевірок у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», затвердженого наказом від 24 лютого 2020 року № 120, для проведення службового розслідування створено комісію, якій доручено провести службове розслідування у тридцятиденний строк з дати видання цього наказу.

Пунктом 2 Наказу директору з управління персоналом ОСОБА_7 доручено із дотриманням вимог чинного законодавства на час службового розслідування відсторонити від роботи з 8 травня 2023 року, із збереженням середнього заробітку, ОСОБА_5 , директора з забезпечення виробництва; визначити ОСОБА_6 , директору з забезпечення виробництва, з 8 травня 2023 року розташування робочого місця за адресою: м. Київ, вул. О. Тихого, 103 (кімната 23 шостого поверху адміністративної будівлі).

Згідно службової записки директора з безпеки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» ОСОБА_4 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17283, адресованої генеральному директору ТОВ «Оператор газотранспортної системи» Д. Липпі, в ході проведення заходу державного фінансового контролю Держаудитслужбою опрацьовані представлені товариством матеріали по укладенню додаткових угод щодо збільшення ціни без наявних обґрунтувань та документальних підтверджень і надані відповідно переліки питань щодо надання пояснень від директора з забезпечення виробництвом ОСОБА_1 .

Також у записці зазначено, що по результатах розрахунку Держаудитслужби укладання зазначених додаткових угод без наявних обґрунтувань та документальних підтверджень ймовірно призвело до збільшення витрат товариства на загальну суму 4 778 891,64грн, а укладання додаткових угод на поставку електроенергії з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» та пункту 1 частини 4

статті 36 цього Закону без наявних обґрунтувань та документальних підтверджень коливання ціни призвело до завдання матеріальної шкоди товариству на загальну суму 35 018 737,11грн, тому з метою встановлення можливих фінансових та репутаційних ризиків для товариства, працівників, які причетні до інциденту, відповідно до п. 3.1.3, 3.1.8, 4.2, 5.2, 5.4 Положення про проведення службових розслідувань та перевірок у ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженого наказом товариства від 24 лютого 2020 року № 120, пропонувалося призначити службове розслідування, яке провести у встановлений положенням строк (с.с.31 т.1).

Однак у листі від 21 червня 2023 року № 08/05/23-3 в.о. генерального директора товариства адвокату Козченку В.М. було повідомлено, що підставою для службового розслідування була службова записка директора з безпеки від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17283 (с.с.28 т.1).

Наказом генерального директора товариства № 379/к від 16 травня 2023 року позивача звільнено з роботи 16 травня 2023 року за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (с.с.9 т.1).

Згідно акту службового розслідування від 23 травня 2023 року, комісія, створена на підставі Наказу, прийшла до висновку, що інформація, викладена у службовій записці директора з безпеки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» ОСОБА_4 № ТОВСЛ-23-17283 від 5 травня 2023 року про наявність інциденту у вигляді укладання додаткових угод директором з забезпечення виробництва ОСОБА_1 (звільнений з роботи наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 379/к від 16 травня 2023 року), без дотримання вимог законодавчих актів України за обставинами, зазначеними у акті розслідування, підтвердилась. Враховуючи, що в діях посадових осіб товариства вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена КК України, внесено пропозицію звернутись до правоохоронних органів із заявою про скоєння кримінального правопорушення за фактами, викладеними в акті службового розслідування.

Згідно листа відповідача від 28 вересня 2023 року № 08/05/23-6, в системі електронного документообігу «Megapolis.DocNet» відсутні документи, адресовані ОСОБА_1 за період з 8 травня 2023 року по 16 травня 2023 року, а також зазначено, що за наслідками проведення службового розслідування, розпочатого на підставі наказу товариства від 5 травня 2023 року № 275, товариством було направлено письмове звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення (с.с.4-5 т.2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваним наказом позивача було незаконно відсторонено від роботи на час службового розслідування з 8 травня 2023 року. Крім цього, під час судового розгляду судом першої інстанції не були встановлені законні підстави для початку службового розслідування стосовно позивача, зокрема відповідачем не було надано суду службову записку, на підставі якої приймалось рішення про проведення службового розслідування.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з

фізичними особами.

За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Проведення службових розслідувань здійснюється, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання працівниками посадових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди підприємству, громадянинові, державі; у разі недодержання працівниками законодавства України; на вимогу працівника з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником підприємства. Службове розслідування проводиться з відстороненням відповідного працівника від виконання його посадових обов`язків за посадою або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником підприємства. Керівник підприємства, що призначив службове розслідування, контролює хід його проведення, забезпечує членів комісії всіма потрібними для нормальної діяльності умовами, документальними матеріалами. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в будь-який момент узяти в ньому участь, пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи і порушувати клопотання про залучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до справи.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим за змістом вищезазначеної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Під час судового розгляду було встановлено, що на час відсторонення позивача від роботи виплата заробітної плати йому не призупинялася.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Відсторонення не має на меті покарання працівника, це особливий тимчасовий захід, що має попереджувальний характер. Воно триває або до встановлення юридичного факту, зазначеного в законі, або до припинення обставин, що призвели до відсторонення, або до вирішення питання про подальшу долю відстороненого працівника.

Отже, за суттю, відсторонення від роботи є попереджувальним заходом, який

застосовується роботодавцем для запобігання настанню негативних наслідків.

Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 24 лютого 2020 року № 120 затверджено Положення про проведення службових розслідувань та перевірок у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Положення) (с.с.12-27 т.1).

Згідно пункту 2 Положення інцидентом є подія, що сталася, внаслідок якої товариству завдано або може бути завдано шкоду, створено або може бути створено істотний іміджевий ризик;

службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього положення з метою перевірки інформації про інцидент, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставини порушення виконавської дисципліни; службова перевірка характеризується спрощеним механізмом призначення, ширшим колом уповноважених осіб, які мають право її призначати, та відмінностями в порядку прийняття рішення за результатами її проведення;

службовим розслідуванням є комплекс заходів, що здійснюються відповідно до цього положення з метою з`ясування обставин вчинення працівниками порушень, уточнення причин та умов, що сприяли їх вчиненню, ступеня вини та розміру шкоди.

Відповідно до пункту 3.1 Положення розслідування та перевірки можуть проводитися у разі виявлення таких інцидентів: вчинення корупційних діянь, наявність корупційного ризику; підозра або факт завдання майнової та/або немайнової шкоди товариству (нестача готівки, розкрадання, нестача, знищення (псування) матеріальних цінностей (активів), недоотримання доходів, погіршення ділової репутації, тощо), а також виникнення передумов для завдання такої шкоди; невиконання або неналежне виконання працівником товариства своїх службових обов`язків; прийняття посадовою особою, працівником товариства рішень під впливом конфлікту інтересів; завдання шкоди діловій репутації чи іміджу товариства, а також виникнення передумов для завдання такої шкоди; створення конфліктних ситуацій в товаристві, що можуть свідчити про порушення етичних норм; виявлення факту несанкціонованого розголошення відомостей, що становлять конфіденційну інформацію або комерційну таємницю товариства; порушення вимог чинного законодавства, внутрішніх документів товариства; інші інциденти, що можуть завдати збитків товариству або створити істотний іміджевий ризик.

Згідно підпункту 3.2.2 пункту 3.2 Положення інформація про інцидент може міститись, зокрема, в інформаційних документах та усних повідомленнях, що надійшли від працівника до його безпосереднього керівника в робочому порядку, в т.ч. актах перевірок (аудиту) та інвентаризацій.

Відповідно до пункту 3.4 Положення розслідуванню та перевірці може передувати аналіз інформації про інцидент, проведений підрозділом безпеки, який має право отримувати необхідні інформацію, документи тощо, від посадових осіб, працівників та підрозділів товариства. Інформація, документи надаються підрозділу безпеки на підставі службової записки за підписом керівника підрозділу безпеки або його заступників.

Згідно пункту 3.8 Положення за анонімними повідомленнями, заявами та скаргами розслідування проводиться тільки після проведення перевірки.

Пунктом 5.2. Положення передбачено, що рішення про проведення розслідування приймається керівником товариство та оформляється наказом. Головою комісії визначається працівник підрозділу безпеки.

Проаналізувавши вказані пункти Положення, колегія суддів вважає, що Положення не містить імперативної вказівки на необхідність проведення службової перевірки перед ініціюваннями питання про проведення службового розслідування, якщо інформацію про інцидент не отримано в результаті анонімного повідомлення чи скарги.

Зі змісту службової записки директора з безпеки ОСОБА_4 від 5 травня 2023 року вбачається, що обставини, які стали підставою для внесення ним пропозиції про проведення службового розслідування, були встановлені у ході проведення заходів

фінансового контролю Держаудитслужбою діяльності ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», тобто не є такими, що здобуті з анонімних джерел.

Отже, оскільки службова перевірка у даному випадку не є обов`язковою передумовою початку службового розслідування або його стадією, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що відповідач неправомірно ініціював службове розслідування стосовно нього без проведення службової перевірки, що є порушенням вимог Положення та підставою для скасування наказу про службове розслідування.

Перевіряючи доводи позивача з приводу розбіжностей в частині номера службової записки, на підставі якої службове розслідування було призначено, колегія суддів встановила наступне.

Дійсно, в оскаржуваному наказі зазначено, що службове розслідування призначається на підставі службової записки директора з безпеки ОСОБА_4 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17265.

Однак, у листі від 21 червня 2023 року № 08/05/23-3 на адвокатський запит адвоката Козченка В.М. в.о. генерального директора товариства повідомив, що службова записка з таким номером у товаристві відсутня, а службове розслідування проводилось на підставі службової записки директора з безпеки від 5 травня 2023 року за № ТОВСЛ-23-17283.

Під час судового розгляду відповідачем суду першої інстанції була надана копія службової записки директора з безпеки ОСОБА_4 від 5 травня 2023 року № ТОВСЛ-23-17283.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що службова записка з номером ТОВСЛ-23-17265 5 травня 2023 року складена директором з питань взаємодії з державними органами Р. Ручко (с.с.108 т.1), а службова записка з номером ТОВСЛ-23-17283 5 травня 2023 року директором з безпеки ОСОБА_8 (с.с.110 т.1).

Водночас, зазначені службові записки мають ідентичний зміст та пропозиції провести службове розслідування щодо завдання матеріальної шкоди товариству, за виключенням підписантів.

Крім цього, з матеріалів справи також вбачається, що обидві службові записки були погоджені генеральним директором відповідача, зокрема, службова записка за номером ТОВСЛ-23-17265 шляхом внесення відповідного запису до системи автоматизованого документообігу товариства (с.с.109 т.1), а службова записка за номером ТОВСЛ-23-17283, шляхом накладання резолюції генеральним директором на її паперовому варіанті.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно процитованих вище пунктів Положення, зокрема підпункту 3.1.2 пункту 3.1, підставою для проведення службового розслідування на ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є безпосередньо підозра або факт завдання майнової та/або немайнової шкоди товариству, а також виникнення передумов для завдання такої шкоди.

Виходячи з вищевикладеного та наданих суду документів, апеляційним судом встановлено, що проведення службового розслідування було зумовлено необхідністю перевірки інформації, отриманої в ході проведення заходів державного фінансового контролю з боку Держаудитслужби, стосовно ймовірного збільшення витрат товариства у результаті укладення додаткових угод з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та можливого завдання товариству матеріальної шкоди на загальну суму 35 018 737,11грн, що є правом товариства і не може вважатися порушенням прав і законних інтересів працівника.

Щодо посилання позивача на незаконне відсторонення від роботи як на підставу скасування Наказу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10.9 Положення працівник товариства, стосовно якого проводиться розслідування, на час проведення такого розслідування може бути

обмежений в доступі до ресурсів товариства (об`єктів і транспортних засобів, інформаційних ресурсів та баз даних, обслуговування грошових коштів та матеріальних цінностей, тощо). У цьому разі за таким працівником зберігається посадовий оклад та інші виплати, надбавки і компенсації, передбачені трудовим договором та внутрішніми документами товариства.

За наявності підстав, передбачених законодавством, працівник стосовно якого проводиться розслідування, може бути відсторонений від роботи.

Рішення про обмеження працівника у доступі до ресурсів можуть приймати керівник, яким надано право прийняття на роботу або призначення цієї особи на посаду, шляхом видання наказу.

Тривалість обмежень не повинна перевищувати час, передбачений для проведення розслідування, з урахуванням його продовження та призупинення.

Отже, відсторонення працівника, стосовно якого проводиться службове розслідування, передбачене Положенням.

Колегія суддів не погоджується з твердженням представника відповідача, що спірним наказом позивача не було відсторонено від роботи, оскільки у пункті 2 Наказу міститься розпорядження директору з управління персоналом ОСОБА_7 вжити заходів щодо відсторонення ОСОБА_5 від роботи з 8 травня 2023 року, а також визначено розташування робочого місця ОСОБА_1 за іншою адресою.

Відсторонення позивача від роботи також підтверджено діями відповідача, який обмежив доступ позивача до виконання ним своїх посадових обов`язків, про що було зазначено позивачем та не спростовано відповідачем.

Разом з цим, судом було встановлено, що на час відсторонення позивачу було збережено середній заробіток.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорюваним наказом були змінені істотні умови праці позивача, так як зміна робочого місця позивача відбулася у межах міста Києва, доказів зменшення заробітної плати, режиму роботи або інших умов, які були визначені умовами трудового договору, позивачем надано не було.

Під час судового розгляду справи суд повинен був встановити чи були порушені права позивача, у чому полягало таке порушення та як задоволення позову відновить порушенні права позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не порушував питання про поновлення його на посаді.

Крім того, позивач був звільнений з роботи 16 травня 2023 року (через 8 днів після відсторонення від роботи) за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто не за ініціативою роботодавця та не у зв`язку із результатами службового розслідування.

Захист права - це використання передбачених законом способів (можливостей, інструментів) для поновлення свого порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права.

Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких

проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Позивач не звертався до суду з даним позовом на час перебування у трудових відносинах з відповідачем, подав позовну заяву після звільнення з роботи та заявив вимоги, які не можуть забезпечити поновлення його права на виконання обов`язків директора з забезпечення виробництва відповідача у зв`язку із звільненням, правомірність якого позивачем не оспорюється.

Також судом встановлено, що на час звернення позивача до суду з даним позовом службове розслідування було закінчено, а відтак оспорюваний наказ втратив свою чинність.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 333/6816/17 зроблено висновок, що: «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

З наданих суду документів вбачається, що за результатами службового розслідування, призначеного оспорюваним наказом, 23 травня 2023 року був складений акт, у якому комісія висловила пропозицію звернутися до правоохоронних органів із заявою про скоєння кримінального правопорушення за фактами, викладеними у акті службового розслідування.

Згідно листа генерального директора товариства на адвокатський запит адвоката Козченка В.М., товариством було направлено письмове звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Також з матеріалів справи вбачається, що за зверненням відповідача Державне бюро розслідування 2 червня 2023 року порушило кримінальне провадження.

Під час апеляційного розгляду позивач не заперечував, що оскарження Наказу про призначення службового розслідування та його скасування може бути підставою для оспорення акту службового розслідування та викладених у ньому висновків у рамках кримінального провадження.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній справі, недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим.

На вказані обставини не звернув увагу суд першої інстанції та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відсутні правові підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Даниляк Олени Сергіївни задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про скасування наказу про проведення службового розслідування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», , місце знаходження м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44, сплачений судовий збір у сумі 1 610грн 40коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук