справа № 489/6982/24 провадження №2/489/2519/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 144550,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідно до укладеного в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 кредитним договором № 3912055 від 20.08.2023 позичальник отримав кредит у розмірі 24500,00 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на картку останнього № НОМЕР_1 емітовану в АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних).

24.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3912055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.08.2023 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 24.04.2024 утворилася заборгованість у розмірі 144550,00 грн., яка складається із 24500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 120050,00 грн. по нарахованими процентами.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач, як новий кредитор, просить стягнути наведену заборгованість з відповідача, а також та витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою витребувано від Акціонерного товариства «Універсал банк» (далі АТ «Універсал Банк) докази зарахування кредитних коштів відповідачу на банківський рахунок.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 20.08.2023 був укладений договір № 3912055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В072, за якими відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 24500,00 грн. шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «Універсал Банк» і був зобов`язаний повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1.2 договору сума кредиту становить 24500,00 грн.

Згідно з пункту 1.3. строк кредиту - 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін (пункт 1.3.1 договору).

За користування кредитом нараховуються проценти, тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.4 договору): стандартна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункту 1.3 цього договору (підпункт 1.4.1); знижена процента становить 1,30% в день (підпункт 1.4.2 договору).

Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредиту складає 196000,00 грн. (підпункт 1.6.1.), за зниженою ставкою 191712,50 грн. (підпункт 1.6.2.).

Пунктом 4.1 договору сторони встановили, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пункті 4.3 договору.

За умовами пункту 7.1 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, в Особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направлення клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства, зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразово ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта та договір та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника В072 20.08.2023, про що свідчить пункт 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.

ОСОБА_1 підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3912055 від 20.08.2023 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В072, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В указаній таблиці визначено суми процентів, які відповідач зобов`язувався вносити.

Крім того, за допомогою електронного підпису підписано паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних.

Відповіддю АТ «Універсал Банк» від 23.10.2024 № БТ/6486 підтверджується, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , належить банківська картка: НОМЕР_2 .

Згідно наданої АТ «Універсал Банк» виписки по картці: НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_4 , 20.08.2023 здійснено зарахування коштів в сумі 24500,00 грн., які в подальшому використані власником рахунку на власні потреби.

Із позову вбачається, що в зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №3912055 станом на 24.04.2024 утворилася заборгованість в загальному розмірі 144550,00 грн., яка складається із: 24500,00 грн. заборгованості за кредитом, 12050,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами з 20.08.2023 по 24.04.2024.

Набуття права вимоги до відповідача позивач підтвердив наступним.

24.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №24/04/24, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3912055 від 20.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість ОСОБА_1 погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Договір №3912055 від 20.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником.

Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, яка нічим не спростована, у зв`язку із чим вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі, згідно розрахунку позивача.

Так як суд позов задоволено повністю на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

При вирішенні вимоги про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження несення витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги № 03/07/2023 від 03.07.2023, укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.10.2018, виданого ОСОБА_2 ; довіреність від 26.02.2024, видану на ім`я адвоката Руденка К.В. на представництво інтересів ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в судах тощо; акт приймання - передачі наданих послуг №59 від 03.05.2024 року до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023, де наведено перелік виконаних робіт підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості згідну реєстру № 1 від03.06.2024, вартість даної послуги 50000,00 грн.; витяг з реєстру № 1 до акту приймання передачі наданих послуг від 03.06.2024, згідно якого підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 3912055 від 04.08.2024 та клопотання про витребування доказів складає 5000,00 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №913 від 06.06.2024 про оплату ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокату ОСОБА_2 коштів в сумі 100000,00 грн. за надання послуг по договору № 03/07/2023 від 03.07.2023.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором № 3912055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.08.2023, яка станом на 24.04.2024 складає в загальному розмірі 144550,00 грн. (сто сорок чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень 32 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 29.10.2024.

Суддя І.В.Коваленко