ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2261/24 Справа № 185/9920/23 Головуючий у першій інстанції: Шаповалова І. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року ТОВ "ФК "Є гроші ком", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Преміум Актив", звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.12.2021 між ТОВ ФК "Є гроші ком" та відповідачем було укладено електронний кредитний договір №-2015752, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 16000,00 грн на 30 днів із сплатою 803% на рік, комісією за обслуговування позики 0,20 % на день, комісією за обслуговування особистого кабінету - 10,00 грн на тиждень, комісією за смс інформування - 12,00 грн на день, разовою комісією у розмірі 2,50 % від суми позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується з суми позики. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.07.2023 утворилась заборгованість в загальному розмірі 27635,01 грн, яка складається із 16000,00 грн основного боргу, 10427,01 грн - відсотків, 1208,00 грн - комісій. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 27635,01 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ "ФК "Преміум Актив", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 09.12.2021 між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та відповідачкою було укладено договір позики «Миттєвий» №-2015752 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у сумі 16000,00 грн на 30 днів до 07.01.2022 включно, зі сплатою 803% на рік, комісією за обслуговування позики 0,20 % на день, комісією за обслуговування особистого кабінету - 10,00 грн на тиждень, комісією за смс інформування - 12,00 грн на день, разовою комісією у розмірі 2,50 % від суми позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується з суми позики (а.с. 8-19).

У пункті 1.1 вказаного вище договору погоджено, зокрема, що позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 договору з суми, що підлягає одержанню позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 .

За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 16500,00 грн., які одразу після укладення договору були зараховані 09.12.2021 о 10:54 год. на банківську платіжну картку, що визначена у договорі НОМЕР_1 , що підтверджується копією квитанції (а.с. 22).

02.10.2023 між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та ТОВ "Фінансова кампанія "Преміум актив" було укладено договір про надання фінансових послуг з факторингу №2023-10-10К, за умовим якого до ТОВ "Фінансова кампанія "Преміум актив" перейшли права вимоги за договором позики «Миттєвий» №-2015752 (а.с. 97-99).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення договору позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021, що відповідачем не заперечується та не оспорюється, та наявність заборгованості за ним, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 16000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 6203,01 грн відсотків за користування кредитом (нараховані у межах строку кредитування відсотки 6336,00 грн - сплачені позичальником відсотки 132,99 грн), нарахованих у межах строку кредитування з 09.12.2022 по 07.01.2022 включно, а також 1208,00 грн комісії, а всього 23411,01 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем (а.с. 28-34).

Підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування у період з 08.01.2022 по 25.07.2023 відсутні.

У пункті 6.3 договору позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021 зазначено, що у разі пролонгації строку позики за договором, позичальник повинен сплатити позикодавцю комісію у розмірі 4.00% від несплаченої суми позики, проте не менше 150,00 грн за вчинення позикодавцем дій, пов`язаних з оформленням та укладанням додаткової угоди про пролонгацію строку позики.

Будь-яких належних та допустимих доказів укладання між сторонами додаткової угоди про пролонгацію строку позики суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Витяг з Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, відповідачкою не підписані, тому не можуть вважатися складовою договору позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг №2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Саме у такий спосіб було підписано договір позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При цьому у відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Також ст. 11 цього Закону встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею".

Отже, відповідно до цієї норми одним із способів акцептування клієнтом-позичальником пропозиції позикодавця укласти електронний договір є вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

При цьому принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину. Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч. 1 ст. 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах - повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; стаття 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі - інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних. Аналогічна норма міститься й у частині першій статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг": юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19, від 09.06.2023 у справі №280/4461/20.

Отже, відповідачка шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала договір позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021 (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, відповідачка не заперечує факту укладення вказаного вище договору, а також здійснювала платежі на погашення заборгованості 09.12.2021 на суму 400,00 грн, 10.01.2022 на суму 107,00 грн, 18.01.2022 на суму 136,00 грн, 31.01.2022 на суму 1831,99 грн, що свідчить про визнання ОСОБА_1 факту укладення договору, його умов та обов`язку зі сплати заборгованості.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, дійшов безпідставного висновку про недоведеність позивачем факту укладення договору та надання позики.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (2684,00 грн) та апеляційної скарги (4026,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (6710,00 х 84,72%) у розмірі 5684,71 грн (а.с. 75, 172).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" задовольнити частково.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" () заборгованість за договором позики «Миттєвий» №-2015752 від 09.12.2021, станом на 25.07.2023, по тілу кредиту 16000,00 грн, за відсотками 6203,01 грн, за комісією 1208,00 грн, а всього 23411 (двадцять три тисячі чотириста одинадцять) грн 01 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова кампанія "Преміум Актив" () судові витрати у розмірі 5684 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн 71 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова