Справа № 180/1200/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради, в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та стягнути аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що ОСОБА_2 є матір`ю: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей зазначено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно інформації з Центру надання соціальних послуг Марганецької міської ради, родина ОСОБА_2 неодноразово перебувала під соціальним супроводом, востаннє з 15.08.2023 року по 13.12.2023 року. Відповідачка власного житла не має, часто змінює місце проживання, що негативно впливає на психіку малолітніх дітей. Під час відвідування сім`ї було виявлено, що у помешканнях брудно, розкидані речі, брудний посуд, відчувався запах тютюну. Діти мали занедбаний вигляд, одягнені не по сезону. Мати не дотримувалася безпеки життєдіяльності в побуті. Зі слів сусідів, ОСОБА_5 неодноразово бачили у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 за сприяння фахівця ЦНСП оформила державні виплати при народженні другої дитини, неодноразово через благодійні фонди вона отримувала допомогу. З початку співпраці з фахівцем ОСОБА_5 ішла на контакт, а потім перестала відповідати на телефонні дзвінки. 13.12.2023 року у телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила, що виїхала до м.Одеси та була знята із соціального супроводження. 12.05.2024 року службі у справах дітей Марганецької міської ради стало відомо, що дитина ОСОБА_4 була госпіталізована у важкому стані до обласної дитячої клінічної лікарні м.Дніпро. Згідно інформації з ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 протягом року притягалася до адміністративної відповідальності: 15.06.2023 року - за ч.1 ст.181-1, 07.08.2023 року - за ч.2 ст.184 КУпАП. ОСОБА_2 у період з грудня 2023 року по травень 2024 року не відвідувала сімейного лікаря з метою щомісячного профілактичного огляду дитини ОСОБА_4 . Згідно інформації КНП «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» мати ОСОБА_2 у догляді, обстеженні та виконання рекомендацій лікарів відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 участі не приймає. Перебування з матір`ю погрожує життю та здоров`ю дітей. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, але поважних причин щодо неналежного виконання батьківських обовязків не надала.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти у вигляді частини її заробітку (доходу), яка визначається судом, але не меншої, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, який буде призначений, задля утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дітей покидала на свою матір, це ж не чужа людина, та їздила до м.Одеси на заробітки. Матері вона давала 5-6 тисяч гривень з дитячих коштів. Зараз вони знімають будинок, живуть з матір`ю. Просила дати їй останній шанс, дітей своїх вона не віддасть.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Його батьками у свідоцтві про народження записані: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (а.с.4).

Відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 . ЇЇ батьками у свідоцтві про народження записані: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_2 (а.с.6).

Відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.8).

За інформацією Центру надання соціальних послуг Марганецької міської ради від 23.11.2023 року, від 22.05.2024 року, з 15.08.2023 року родина ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом. Під час відвідування сім`ї спеціалістом було виявлено, що в помешканні було брудно, розкидані речі особистого вжитку, на кухні брудний посуд. Відчувається сильний запах тютюну. Діти мають занедбаний вигляд, одягнені не по сезону. Родина не має постійного місця проживання. Зі слів сусідів, ОСОБА_5 бачили у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 не здійснює належний догляд за дітьми, не виконує батьківські обов`язки. За сприяння фахівця ЦНСП в управлінні праці та соціального захисту населення ОСОБА_5 оформила державні виплати при народженні другої дитини. Неодноразово через благодійні фонди їй надавалася допомога. 13.12.2023 року в телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила, що виїхала до м.Одеси та була знята із соціального супроводження (а.с.11, 12).

Згідно інформації ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 16.05.2024 року надійшло повідомлення зі служби у справах дітей Марганецької міської ради про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 була доставлена до ПОВ КП «Марганецька ЦМЛ» ММР» з попереднім діагнозом: пілоростеноз, інвагінація кишківника під питанням, та направлена в Обласну дитячу клінічну лікарню м.Дніпро, у важкому стані. Зі слів матері, дитина знаходиться у реанімації. В ході відпрацювання даного повідомлення було опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що в період часу з грудня 2023 року по травень 2024 року не відвідувала сімейного лікаря з метою щомісячного профілактичного огляду дитини ОСОБА_4 (а.с.15).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.05.2023 року по 15.05.2024 року у КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР» у важкому стані (а.с.13).

ОСОБА_2 притягалася до адміністративної відповідальності: 15.06.2023 року - за ч.1 ст.181-1, 07.08.2023 року - за ст.2 ст.184 КУпАП (а.с.14).

За інформацією з КНП «Марганецький ЦПМСД» ОСОБА_2 у догляді, обстеженні та виконанні рекомендацій лікарів щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі не приймає. Діти задекларовані у сімейного лікаря ОСОБА_8 . На диспансерному обліку не перебувають. Перебування з матір`ю погрожує життю та здоров`ю дитини (а.с.24,25).

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 04.06.2024 року №623 «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » вирішено негайно відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.26).

11.06.2024 року виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області надано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.27-28).

В ході судового розгляду буди допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 , який знаходиться у Дніпровській установі виконання покарань №4, суду пояснив, що він є цивільним чоловіком відповідачки ОСОБА_2 . Разом вони проживали десь два роки. Мати вона хороша. Коли вони з ОСОБА_5 їздили на заробітки, діти були з матір`ю відповідачки. При ньому на відповідачку двічі складали протоколи. Вони тоді переїжджали, тому в помешканні був безлад. Просив не позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вона хороша матір.

Свідок ОСОБА_10 , старший інспектор ювенальної поліції, суду пояснив, що сім`ю відповідачки ОСОБА_2 знає з 2015 року. При перевірці сім`ї за місцем мешкання було виявлено безлад, діти грязні, всюди пляшки від пива. Вони допомагали сім`ї, возили підгузки, їжу, давали настанови, що і як робити. ОСОБА_5 та діти проживали разом із ОСОБА_11 . Дітей часто залишали насамоті. Вночі колись ОСОБА_5 залишила дитину в колисці саму. Їздила до м.Одеса, дітей залишила на матір. Коли спитав у ОСОБА_5 , де вона була, сказала - гуляла. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 тримала ніж біля руки дитини. Вони з напарником вмовляли її припинити, викликали швидку, та їй вкололи заспокійливе. З початку літа ОСОБА_2 більше не штрафував, ніде помічена не була. Безлад у помешканнях ОСОБА_2 був і до ОСОБА_12 , але при його появі стало ще гірше. Дитина потрапила до м.Дніпро в лікарню. Він не може сказати, чи позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, але ситуація з ножем його налякала.

Свідок ОСОБА_13 , яка працює у Центрі надання соціальних послуг ММР, суду пояснила, що вона декілька разів приїздила на вул.Київську, де проживала ОСОБА_2 , опитувала сусідів, ті говорили, що постійно там шумно, сварки. Власник квартири був незадоволений безладом. Виїздили також на адресу по пров.Середньому, там також був безлад, посуд забруднений, дитина на вулицю вийшла боса. В будинку був запах пива. Матір ОСОБА_2 також була у них на обліку, зловживає спиртними напоями. До Центру за допомогою ОСОБА_2 не зверталася. Казала, що познайомилася із хлопцем з м.Одеси та буде туди їхати. Для дітей є небезпека, антисанітарія. ОСОБА_9 погано на неї впливає. Чи позбавляти її батьківських прав, сказати не може.

Судом також оглянуто відеозапис з нагрудної бодікамери старшого інспектора ювенальної поліції ОСОБА_10 з приводу інциденту, що стався за участю ОСОБА_2 , коли вона тримала ніж біля руки дитини, яка лежала у візочку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи якнайкращі інтереси дітей, приймаючи до уваги бажання відповідачки брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування виключного заходу позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей.

У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Самого лише висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання матір`ю свого обов`язку щодо виховання дітей, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав.

Наданий у даній справі висновок органу опіки є недостатньо обґрунтованим, оскільки він не містить аналізу взаємовідносин, які сформувались між дітьми та відповідачкою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки.

Суд зауважує, що ОСОБА_2 не є байдужою до своїх дітей: вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав, піклується про них; якщо залишає, то залишає на свою матір.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_2 жорстоко поводиться з дітьми, є хронічною алкоголічкою або наркоманкою, представляє небезпеку для дітей, якимось чином їх експлуатує тощо.

Щодо інциденту з ножем, свідком якого був старший інспектор ювенальної поліції ОСОБА_10 , то з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 погрожувала ножем дитині, навпаки, вона погрожувала проткнути ножем себе, якщо у неї відберуть дітей. Крім того, допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , яка працює у Центрі надання соціальних послуг, не стали однозначно стверджувати, що відповідачку потрібно позбавити батьківських прав.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду не встановлено фактів свідомого, умисного нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, зважаючи на те, що ОСОБА_2 проти позбавлення її батьківських прав заперечує, суд вважає, що задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265,352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради, , адреса: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул. Єдності, 29-а.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна