Справа №705/6521/23
УХВАЛА

про залишенння заяви без руху

01.02.2024 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вище зазначена справа.

Ухвалою від 29.12.2023 відкрито провадження у справі.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, 16.01.2024 подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Зазначив, що заяву він підтримує та просить суд її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи в частині щодо виконання сторонами вимог статей 175, 177 ЦПК України, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У своїй заяві про встановлення факту родинних відносин підставою звернення до суду заявник зазначає, що внаслідок розбіжностей в написанні прізвища його матері та батька в належних їм документах неможливо встановити родинні відносини між ним та батьками.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо їх змісту, передбаченим для заяв такої категорії. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І лише у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

При цьому, разом із заявою про встановлення факту родинних відносин заявник повинен подати суду не тільки відмову органу, що видав документ, про внесення виправлень у документи, що підтверджують родинні відносини, але і достовірні дані про те, що встановлення факту породжує для них юридичні наслідки і не пов`язане із спором про право.

Водночас заявник не вказує, що його мати та батько зверталися до органів міграційної служби та відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про виправлення помилки у паспортному документі та/або внесення змін до актового запису про своє народження, народження дитини.

Враховуючи, що заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на теперішній час живі, наявна можливість вирішити питання у позасудовому порядку.

Крім того, заявник у залежності від мети встановлення юридичного факту не визначив організацію чи установу (заінтересовану особу), в якій він буде реалізовувати рішення про встановлення факту родинних відносин.

За таких обставин, заявник має додатково обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, що в свою чергу кореспондує обов`язку, встановленому в ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме зобов`язанню додати до позовної заяви всі наявні в докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявникові у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки судом було встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 187 ЦПК України є підстави для залишення без руху даної заяви із визначенням строку для усунення недоліків.

Спосіб усунення недоліків заяви полягає в уточненні заявлених вимог, які можуть бути розглянуті саме у порядку окремого провадження, визначенні конкретної мети, яка викликає необхідність встановлення факту, наданні доказів про неможливість вирішення порушеного питання у позасудовий спосіб. Також необхідно визначитися із колом заінтересованих осіб, яких слід залучити до участі у справі, з урахуванням мети встановлення факту та подальшого пред`явлення рішення суду до виконання.

Суд роз`яснює заявнику у справі, що відповідно до ч. 12, ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо заявник усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, то суд продовжить розгляд справи. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява буде залишена без розгляду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви терміном у 5 (п`ять) днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до положення ч. 13 ст. 187 ЦПК України у разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Єщенко