Справа № 503/30/24
Провадження № 2/503/248/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

В інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому відзначає, що малолітній ОСОБА_2 має відповідне захворювання внаслідок якого перебуває на обліку у лікаря психіатра. Крім того зазначає, що 14.09.2022 році згадані діти були поставлені на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовані в сім`ю патронатного вихователя у зв`язку з тим, що їх мати ОСОБА_1 перебувала за кордоном на заробітках, а дітей залишила на сторонню особу, не створивши належних умов утримання, без задоволення потреб дітей. Згодом, а саме 22.12.2022 року, діти були зняті із вказаного первинного обліку у зв`язку з їх поверненням на виховання до матері. Позивач також зазначає, що 24.12.2023 року ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , при виїзді на місце поліції та служби у справах дітей було виявлено останнього, який знаходився в сидячому положенні в коридорі, з наявними ознаками насилля, а саме на голові та обличчі синці, подряпини, гематоми, в тому числі не міг самостійно пересуватися, та повідомив, що його побила мати в результаті сварки. Водночас відзначено, що ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_4 за зовнішніми ознаками перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Внаслідок безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей комісією було прийнято рішення про негайне вилучення дітей з сім`ї та тимчасове влаштування їх до медичного закладу для обстеження і надання допомоги, зокрема малолітнього ОСОБА_2 було влаштовано до КНП «Подільська міська лікарня», а малолітню ОСОБА_3 влаштовано до КНП «Кодимська лікарня». 25.12.2023 року на позачерговому засіданні комісії з питань захисту прав дітей було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері, а виконавчим комітетом Слобідської селищної ради прийнято відповідне рішення № 113 та затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення матері батьківських прав. У зв`язку з чим та з метою захисту інтересів дітей орган опіки та піклування пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить відібрати у матері ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з ОСОБА_1 аліментів на утримання зазначених дітей у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на особистий рахунок дитини відкритий у банківській установі.

17.01.2024 року ухвалою суду (а.с.31-32) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позовну заяву. У відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України, копію зазначеної ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви і доданих до неї документів.

У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву не подала.

15.02.2024 року ухвалою суду (а.с.47-48) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті.

В судове засідання представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 18.04.2024 року судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.72). При цьому раніше, а саме 14.03.2024 року, представник за довіреністю органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області Шевчук В.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування (а.с.68), в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.3 і 4 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує рекомендоване поштове відправлення № 763 із судовою повісткою, яка надсилалась на адресу яку вона сама зазначила у поданій нею до суду заяві від 12.02.2024 року (а.с.42-43) та яка є її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації наданої Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області від 16.01.2024 року № 02-17/93 (а.с.30), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, та яке 25.04.2024 року повернуте поштою до суду неврученим із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому раніше, а саме 12.02.2024 року, відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.42-43), в якій зазначила, що внаслідок стану її фізичного здоров`я їй дуже важко пересуватись, а також зазначила, що позовні вимоги пред`явлені до неї не визнає у повному обсязі, оскільки веде позитивний спосіб життя, забезпечує дітей матеріально, діти відвідують школу і у них є все необхідні умови. Водночас зауважила, що випадок, який стався 24.12.2023 року, є прикрим непорозумінням між нею та старшим сином, який важко піддається належним умовам виховання, в якому вона щиро кається. Просила суд не відбирати у неї дітей і повернути їх додому на її утримання і виховання.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.09.2022 року (а.с.7), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.09.2022 року (а.с.8). При цьому, запис про батька в актових записах про народження цих дітей був здійснений у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, про що свідчать відповідні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 28.09.2022 року № 0 і № 7 (а.с.10-11).

11.05.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В., старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. та фахівця із соціальної роботи ОСОБА_5 було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , що підтверджує відповідний акт (а.с.13), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний, відповідає нормі, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, продукти харчування та засоби гігієни, діти забезпечені смартфонами для виконання завдань під час дистанційного навчання, але при цьому зазначено, що книги відсутні. За результатом проведення обстеження комісією рекомендовано матері здійснювати контроль за дистанційним виконанням завдань дітей, заохочувати дітей, спільно займатися з ними.

Згідно копії медичного висновку № 10 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого 24.06.2022 року КНП «Кодимська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області (а.с.12), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання із відповідним діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці.

13.09.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було повторно проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , що підтверджує відповідний акт (а.с.14), згідно якого: санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний, відповідає нормі, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, засоби особистої гігієни, продукти харчування довготривалого зберігання (крупи, заморожене м`ясо, масло). Мати відсутня, перебуває за кордоном на заробітках, діти перебувають під наглядом сторонньої особи ОСОБА_4 , який не має необхідного впливу на дітей. З`ясовано також, що в ніч з 11 на 12 вересня неповнолітній ОСОБА_6 був відсутній вдома і ночував в будинку ОСОБА_7 з її сином.

22.09.2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Слобідської селищної ради Козак С.В., головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було повторно проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , що підтверджує відповідний акт (а.с.15), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення вже не відповідає нормі, але при цьому зазначено, що в даному житловому приміщенні створено умови для проживання неповнолітніх дітей, але мати на даний час відсутня, перебуває на заробітках за кордоном. В будинку немає порядку, розкидані речі, неприємний запах. ОСОБА_4 пояснив, що у них не залишилось зовсім грошей на продукти, а також в холодильнику немає запасів продуктів (окрім замороженої продукції).

Суд окремо відзначає, що між двома вище зазначеними обстеженнями житлово-побутових умов проживання лише період в дев`ять днів, що на думку суду свідчить не про дійсне погіршення умов проживання, а про ситуаційну зміну, яка була виявлена під час обстеження проведеного 22.09.2022 року. Також за умов наявності заморожених продуктів не можна зробити висновок про відсутність забезпечення дітей харчуванням.

21.09.2022 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Подільського району Одеської області було прийнято рішенням № 72 (а.с.27), яким малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які залишились без батьківського піклування, було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_8 терміном на три місяці з 22.09.2022 року по 22.12.2022 року.

24.12.2023 року комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Слобідської селищної ради Бурлаки І.В. та старшого інспектора СЮП ВП Подільського РУП ГУНП Жук Л.І. було знову проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , що підтверджує відповідний акт (а.с.16), згідно якого санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення відповідає нормі, в приміщенні створено умови для проживання неповнолітніх дітей. Крім того, зазначено, що відносно малолітнього ОСОБА_2 вчинено домашнє насильство матір`ю ОСОБА_1 . У дитини наявні ознаки насильства, синці, гематоми, подряпини, не може самостійно пересуватися. В зв`язку з тим, що мати перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, що є загрозою життю та здоров`ю дітей, вирішено вилучити дітей з сім`ї та тимчасово влаштувати їх до медичного закладу для надання допомоги та обстеження.

Також згаданою вище комісією 24.12.2023 року було складено акти про вилучення дитини, копії яких наявні у справі (а.с.25-26).

25.12.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області розглядалось питання доцільності відібрання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_1 , про що свідчить копія витягу з протоколу якого № 12 (а.с.18-22), у змісті якого зазначено, що під час засідання комісії відзначалися обставини того, що ОСОБА_1 вчинено домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , зокрема у дитини було виявлено синці, подряпини, гематоми на голові та обличчі, він не міг самостійно пересуватись. Зі слів дитини, матір побила його в результаті сварки. За результатами проведення засідання було вирішено рекомендувати виконавчому комітету Слобідської селищної ради прийняти рішення про доцільність відібрання дітей.

При цьому, суд відзначає те, що в цьому протоколі зазначено, що під час засідання комісії були відсутні її члени психолог КЗ «Опорний заклад «Слобідський ліцей» Слобідської селищної ради ОСОБА_9 та сімейний лікар амбулаторної загальної практики сімейної медицини ОСОБА_10

25.12.2023 року виконавчий комітет Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області прийняв рішення № 113 (а.с.23-24), яким вирішив негайно відібрати дітей від матері з влаштуванням ОСОБА_2 до КНП «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 до КНП «Кодимська міська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, а також із затвердженням висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

27.12.2023 року начальником служби у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області попереджено ОСОБА_1 про адміністративну, кримінальну відповідальність та можливість позбавлення її батьківських прав, що підтверджується копією протоколу бесіди (а.с.59).

27.12.2023 року службою у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області складено висновок (а.с.60-61), за яким остання вважає за можливе повернути малолітню ОСОБА_3 у сім`ю матері ОСОБА_1 для подальшого її виховання та утримання, оскільки мати забезпечила належні умови для комфортного проживання дитини, у зв`язку з відсутністю безпосередньої загрози життя та здоров`я дитини, а також не здійснення насильницьких дій у відношенні даної малолітньої.

28.12.2023 року, згідно акту про факт передачі дитини (а.с.63), малолітню ОСОБА_3 передано матері ОСОБА_1

Малолітнього ОСОБА_2 влаштовано та передано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_11 терміном на три місяці з 08.02.2024 року по 08.05.2024 року, що підтверджується копією розпорядження Балтської міської ради Одеської області №45 від 08.02.2024 року (а.с.64) та копією акту про факт передачі дитини від 08.02.2024 року (а.с.65).

Нормативно-правове застосування:

У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 зазначеного Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

В свою чергу пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України передбачено підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Водночас із цим, абзацом першим ч.2 ст. 170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

Згідно ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

В позовній заяві органом опіки та піклування заявлені позовні вимоги про відібрання дітей від матері обґрунтовані тим, що зі слів дитини ОСОБА_2 , матір побила його в результаті сварки.

Водночас із цим, згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Висновки суду

- щодо обґрунтованості позовної вимоги про відібрання у відповідача дітей:

З матеріалів позову вбачається, що комісією 24.12.2023 року та органом опіки та піклування 25.12.2023 року було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері.

Таким чином станом на 24.12.2023 року повинні були бути наявні підстави для відібрання дітей, передбачені абзацом першим ч.2 ст. 170 СК України, а саме наявність безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини.

Однак, матеріали додані до позову не містять в собі належних і допустимих доказів про дійсний стан здоров`я дітей станом на їх негайного відібрання у матері 24.12.2023 року, результатів їх медичного обстеження в закладах охорони здоров`я куди їх було влаштовано після їх негайного відібрання у матері, а саме ОСОБА_2 до КНП «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Одеської області, а ОСОБА_3 до КНП «Кодимська міська лікарня» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області.

Зокрема до позовної заяви не додано жодних медичних документів, якими б було зафіксовано дійсну наявність у малолітнього ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, які зазначені у змісті акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.12.2023 року (а.с.16) і акту про вилучення дитини від 24.12.2023 року (а.с.25).

Водночас суд вважає, що при прийнятті 25.12.2023 року рішення № 113 про негайне відібрання дітей у матері (а.с.23-24) орган опіки та піклування враховував витяг з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області від 25.12.2023 року (а.с.18-22).

Однак, суд вважає, що саме рішення прийняте комісією з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області на своєму засіданні 25.12.2023 року не є таким, яке можна вважати належним чином обґрунтованим у відношенні ОСОБА_1 за індивідуальних особливостей конкретної ситуації, оскільки воно було прийнято за умов відсутності на цьому засіданні двох членів цієї комісії психолога КЗ «Опорний заклад «Слобідський ліцей» Слобідської селищної ради ОСОБА_9 та сімейного лікаря амбулаторної загальної практики сімейної медицини ОСОБА_10 , про що зазначено у змісті самого витягу з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Слобідської селищної ради Одеської області від 25.12.2023 року (а.с.18-22) та вже відзначалось судом у даному рішенні вище.

Суд зауважує, що відсутність згаданих двох членів комісії призвело до ситуації за якої рішення комісії з питань захисту прав дитини було прийнято без заслуховування та врахування думки цих членів, які є саме спеціалістами у галузі психології та медицини.

Надавати обґрунтовану оцінку дійсним обставинам події, яка була виявлена комісією 24.12.2023 року, та взагалі діям ОСОБА_1 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_2 , який має захворювання із відповідним діагнозом, що на думку суду має значний вплив на його поведінку і дії, можливо лише за наявності компетентної думки спеціалістів у галузі медицини та психіатрії або принаймні психології.

Однак, зазначеного при прийнятті рішення комісією з питань захисту прав дитини дотримано не було.

Також до позовної заяви не додано яких-небудь медичних документів / висновків психологів, лікарів, в тому числі психіатрів, щодо обстеження і спілкування з малолітнього ОСОБА_2 з приводу обставин події виявленої комісією 24.12.2023 року.

Тому суд вважає рішення про наявність загрози для життя та здоров`я дітей, як підстави для відібрання дітей у матері ОСОБА_1 необґрунтованим, внаслідок своєї недостатньої вмотивованості та передчасного прийняття без врахування всіх необхідних для цього обставин, які є важливими за індивідуальних особливостей конкретної ситуації, наявність відповідного захворювання у малолітнього сина ОСОБА_2 і його вплив на ситуацію.

Позовна заява про відібрання дітей у відповідача ОСОБА_1 була подана до суду 10.01.2024 року (а.с.1).

В свою чергу, як вже також зазначалось судом вище, ще 27.12.2023 року службою у справах дітей Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області складено висновок (а.с.60-61), за яким остання вважає за можливе повернути малолітню ОСОБА_3 у сім`ю матері ОСОБА_1 , а 28.12.2023 року малолітню ОСОБА_3 передано матері ОСОБА_1 , згідно акту про факт передачі дитини (а.с.63).

Тобто малолітня ОСОБА_3 була повернута відповідачу ОСОБА_1 ще до подання до суду органом опіки та піклування позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Суд відзначає, що чинна редакція ЦПК України передбачає процесуальні можливості, якими може скористатися позивач та/або його представник протягом судового провадження спрямовані для зупинення подальшого розгляду і вирішення судом позову з ухваленням рішення у разі зміни самої ситуації пов`язаної із предметом позову.

Зокрема пункт 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Також пункт 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В свою чергу пункт 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Однак, протягом самого підготовчого провадження у даній справі орган опіки та піклування не скористався відповідними процесуальними можливості в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ні на стаді підготовчого провадження, а ні на стадії вже судового розгляду.

В свою чергу 14.03.2024 року, представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області подав до суду заяву (а.с.68), в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги.

Згідно положень ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов про відібрання у неї дітей без позбавлення батьківських прав мав бути обґрунтований на час його подання до суду, але органом опіки та піклування не доведено його обґрунтованості, а його вирішення судом в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про застосування заходу заявленого органом опіки та піклування відпала сама необхідність. Тому суд з огляду на якнайкращі інтереси дітей вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

- щодо похідної позовної вимоги про стягнення аліментів:

З урахуванням того, що судом встановлено відсутність підстав для відібрання у відповідача дітей без позбавлення її батьківських прав, то суд не вбачає підстав обґрунтованості похідних вимог про стягнення з відповідача і самих аліментів, оскільки згідно положень ч.4 ст. 170 СК України вирішення судом питання про стягнення з батьків аліментів на дітей відбувається виключно у разі задоволення позову в частині основної позовної вимоги про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів є необґрунтований, у зв`язку з чим в даній частині також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 150, 164, 170 СК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позову органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області; код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 04379605, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко