Справа № 685/725/24
Провадження № 2/685/198/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що батьками позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудовано у 1970 році будинок та в 1991 році прибудову за адресою АДРЕСА_1 . Батько позивачки помер 1987 року, а мати - 23.01.1995 року. Позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріусом заведено спадкову справу №577/2000 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Просить позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, в суд не з`явилися, представник позивача подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її та позивача відсутності, представник відповідача подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України «Сімейний стан» 06.03.1979 року Човгузівською сільрадою зареєстровано шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 (а.с.7). Відповідно до техпаспорту житловий будинок АДРЕСА_1 побудований в 1970 році (а.с.14-20). Згідно з виписками з погосподарських книг в господарстві за адресою АДРЕСА_1 з 1971 року проживали ОСОБА_2 (голова двору), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4 (зять) (а.с.12-13). Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10). Відповідно до довідки Теофіпольського БТІ №69 від 13.06.2024, Витягу з Реєстру будівельної діяльності за адресою АДРЕСА_1 реєстрація не проводилася (а.с.11, 23-29). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо прав власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 відсутні. Відповідно до довідки Теофіпольської ДНК №587/01-16 від 19.09.2024 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилася, спадкоємців які б прийняли спадщину або відмовилися від неї немає. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємицею ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 є її дочка ОСОБА_1 , спадкове майно пайові нагромадження у ВСГК «Злагода» с. Човгузів Теофіпольського району Хмельницької області (а.с.46). Відповідно до довідки Теофіпольської ДНК №351/01-16 від 13.06.2024 у провадженні державного нотаріуса заведена спадкова справа №577/2000 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 (а.с.22). Інших спадкоємців немає. Згідно постанови державного нотаріуса № 350/02-31 від 13.06.2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_3 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1970 році.

У 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавиці ОСОБА_3 належало право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , тому враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлої за законом, позов необхідно задовольнити.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 524, 529-535 ЦК УРСР в редакції чинній на час виникнення правовідносин, ст. 12, 81, 89, 200, 265 ЦПК України, районний суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А1» із прибудовою «а» загальною площею 85 кв м, в тому числі житловою - 48,6 кв.м., хліва «Б» , літньої кухні «В» до «Б», льоху «Г» під «В», «Є», хліва «Д» , гаража «Е» , хліва «Є» до «В»

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча