Справа № 185/7685/24
Провадження № 6/185/757/24
22 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря МінарськоїО.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Янчука Анатолія Анатолійовича в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -
Представник боржника адвокат Янчук А.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив, що 26 липня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Вважає, що наявні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Підставою видачі судового наказу було те, що боржник не виконує обов`язок по утриманню дитини. Однак боржник завжди в добровільному порядку виконував і продовжує виконувати свої обов`язки по утриманню дитини, заявниця ніколи не зверталася до боржника з претензіями з приводу утримання дитини. Про існування наказу боржник дізнався коли побачив відкрите виконавче провадження. На даний час заявниця ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні «ДОР». Дитина перебуває на утриманні ОСОБА_1 та його родичів. В ході спілкування з ОСОБА_2 вони дійшли згоди, що судовий наказ є помилковим. Фактично суть аліментів зводиться до забезпечення потреб дитини, а в даній ситуації контроль над стягнутими аліментами залежить від особи, яка має психічні захворювання та перебуває після загострення в психіатричній лікарні. При цьому фактично стягнуті за судовим наказом кошти дитина не отримує. Крім того, він встановив що дитина останні місці взагалі не була під контролем у заявниці, без причини не відвідувала школу.
В судове засідання 22 жовтня 2024 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином.
Від ОСОБА_2 надійшла заява де вона зазначає, що визнає заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Повністю розуміє наслідки задоволення заяви. Батько дітей завжди приймав участь в утриманні дітей, наразі її самопочуття погіршилося, вважає що передчасно звернулася до суду з наказом.
Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.
Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05 жовтня 2012 року перебували у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 06.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26 липня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утриманні неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку(доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
До заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини додано акт складений 22 липня 2024 року головою квартального комітету № 5 ОСОБА_4 , та підтверджений сусідами про те, що ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 з 18 травня 2022 року по теперішній час. Чоловік ОСОБА_1 з сім`єю не проживає, проходить військову службу в Харківській області.
До заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню заявником додано низку квитанцій на перерахування коштів на карту ОСОБА_2 .
Як зазначає заявник у заяві на даний час дитина перебуває на утриманні та вихованні його та його родичів. ОСОБА_2 з зв`язку із саном здоров`я перебуває на лікуванні.
ОСОБА_2 в свою чергу надала заяву, де зазначила що ОСОБА_1 завжди приймає участь у в утриманні дитини і звернення її з наказом до суду було передчасним. На даний час стан її здоров`я погіршився.
Враховуючи заяву надану ОСОБА_2 та обставини встановлені судом суд прийшов до наступного.
Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайденняоригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 26 липня 2024 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.
Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву адвоката Янчука Анатолія Анатолійовича в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати судовий наказ від 26 липня 2024 року виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/7685/24 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя С. Г. Юдіна