Провадження № 2/554/4195/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі :

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Литвин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу.

В обгрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 17.04.2021 року в м.Харкові по вул. Р.Ейдемана, 3-А на території гаражного кооперативу «Юпітер-Авто» відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів PEUGEOT-301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач, і KIA Sportage державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідача по справі. Учасниками ДТП було складено европротокол, за яким відповідач ОСОБА_3 визнав свою вину у ДТП. Також сторони погодилися з тим, що порушень Правил дорожного руху з боку позивача допущено не було : В наслідок ДТП автомобіль позивача PEUGEOT-301 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 зазнав пошкоджень, а саме: задньої лівої двері, заднього бамперу, була розбита задня ліва фара автомобіля. Наявність відповідних пошкоджень зафіксована у европротоколі і підтверджена підписами відповідача і позивача. В сервісному центрі з обслуговування автомобіля PEUGEOT-301 ТОВ « Альфа Авангард» було обраховано вартість відновлювального ремонту і надано калькуляцію, за якою його вартість склала 16800,00 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Відповідач обіцяв вирішити питання через страхову компанію, проте відшкодування шкоди так і не відбулося. Позивач неодноразово звертався до нього по телефону та направив йому 8.11.2021 року письмову пропозицію щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди в позасудовому порядку. Відповідач ігнорував звернення та став уникати спілкування із позивачем.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 16800,00 (шістнадцять тисяч вісімсот)грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 9000,00 (дев?ять тисяч ) грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати відповідно до орієнтовного розрахунку витрат.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави прийнто до провадження позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій прохав, розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав суд задовольнити їх.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що, 17.04.2021 року в м. Харкові по вул. Р.Ейдемана, 3-А на території гаражного кооперативу «Юпітер-Авто» відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів PEUGEOT-301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач, і KIA Sportage державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідача по справі. Учасниками ДТП було складено европротокол, за яким відповідач ОСОБА_3 визнав свою вину у ДТП. Також сторони погодилися з тим, що порушень Правил дорожного руху з боку позивача допущено не було : В наслідок ДТП автомобіль позивача PEUGEOT-301 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 зазнав пошкоджень, а саме: задньої лівої двері, заднього бамперу, була розбита задня ліва фара автомобіля. Наявність відповідних пошкоджень зафіксована у европротоколі і підтверджена підписами відповідача і позивача. В сервісному центрі з обслуговування автомобіля PEUGEOT-301 ТОВ « Альфа Авангард» було обраховано вартість відновлювального ремонту і надано калькуляцію, за якою його вартість склала 16800,00 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Відповідач обіцяв вирішити питання через страхову компанію, проте відшкодування шкоди так і не відбулося. Позивач неодноразово звертався до нього по телефону та направив йому 8.11.2021 року письмову пропозицію щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди в позасудовому порядку. Відповідач ігнорував звернення та став уникати спілкування із позивачем

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1188ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення частини другої статті 1187ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, нормами частини другої статті 1187ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Враховуючи, що відповідач у справі ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП керував автомобілем KIA Sportage державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ,, є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із його участю в ДТП, яка виникла з вини відповідача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань та переживань, їх тривалість, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди, суд приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 7816,00 грн.

На підставі викладеного,керуючись статтями 12,13,76-81,141,223,259,263-265,268,ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 16800,00 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати відповідно до орієнтовного розрахунку витрат в сумі 7816,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 Адреса: АДРЕСА_3 , телефон НОМЕР_4 ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_5 email : ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: ОСОБА_2 ,адреса: АДРЕСА_4 , телефон НОМЕР_6 ідентифікаційний код платника податків невідомий електронні засоби зв?язку невідомі

Суддя М.О. Материнко