ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8127/24

Провадження № 22-ц/4820/1674/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що вони з відповідачкою є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.10.2016 у справі № 686/19828/16-ц з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього, необхідно зменшити, так як на теперішній час виникли обставини, які унеможливлюють подальшу сплату аліментів у такому розмірі, змінилося його матеріальне становище. 17 вересня 2022 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 . Дружина не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, обоє перебувають на його утриманні. Крім того, має непрацездатних батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які потребують постійної матеріальної допомоги.

Тому позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду на користь відповідачки на утримання сина, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.06.2024 в позові відмовлено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вказує, що суд не взяв до уваги його доводи щодо зміни життєвих обставин, зокрема створення нової сім`ї, народження дитини, непрацездатність обох батьків, які не в змозі себе утримувати. Суд проігнорував практику Верховного Суду, зокрема постанову від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, відповідно до якої народження дитини у другому шлюбі відповідно до положень 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

У засіданні апеляційного суду відповідачка апеляційну скаргу не визнала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що з 01.09.2007 по 12.12.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу батьків дитина проживає разом з матір`ю.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.10.2016 у справі № 686/19828/16-ц було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2016 року і до повноліття дитини.

З 17.09.2022 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 і від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору станом на 22.02.2024 на ім`я ОСОБА_8 , за період з І кварталу 2023 року по ІV квартал 20213 року остання отримувала лише соціальні виплати з відповідних бюджетів, джерело доходу - Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, загальна сума доходу складає 14810, 58 грн.

Відповідно до посвідчень серії НОМЕР_1 від березня 2004 року та серії ААЄ № 794060 від 25.11.2011 ОСОБА_7 є пенсіонером за вислугою років, а ОСОБА_6 пенсіонеркою за віком.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову не заслуговують на увагу з таких підстав.

У частині 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини 1 і 2 статті 27 Конвенції).

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У силу статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зміст статей 181, 192 СК України дає підстави для висновку про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є незмінним.

Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він створив нову сім`ю, в якій народилась дитина, а також вимушений матеріально допомагати своїм непрацездатним батькам.

Проте, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження розміру свого доходу, погіршення майнового стану.

Позивач не надав суду достатніх та переконливих доказів, які б вказували на те, що зміна у сімейному стані (укладення шлюбу вдруге, народження другої дитини) впливає на його матеріальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина від першого шлюбу та необхідність їх зменшення.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Щодо доводів апеляційної скарги про надання матеріальної допомоги батькам, які є особами непрацездатного віку та потребують додаткових витрат на лікування і проживання, то вони також не підтверджені доказами. Долучення до матеріалів справи копій пенсійних посвідчень підтверджує надання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 статусу пенсіонерів і ніяким чином не доводить факту надання позивачем майнової допомоги батькам та їх потреби в такій допомозі.

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, апеляційний суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини. У справі такий тягар здебільшого лягає лише на матір.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта