Справа №489/6166/24
Провадження №2-о/489/175/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради

встановив.

Заявниця, через свою представницю адвокатку Душаченко І.С., звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою та ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.05.2006 по справі № 2-3000/2006. Мотивуючи вимоги тим, що після реєстрації шлюбу, заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, заявниця є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.07.2006, власником зазначено як « ОСОБА_1 ». Заявниця звернулася до державного реєстратора з заявою про внесення відомостей про право власності саме за заявницею. Проте, їй було відмовлено, оскільки заяву подано неналежною особою, так як відповідно до паспорта заявниця значиться як « ОСОБА_2 », а у правовстановлюючому документі зазначено власника « ОСОБА_3 ». Вказані помилки виникли при перекладі прізвища, ім`я та по батькові заявниці з російської мови на українську мову. Доказом того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою і їй належить правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 підтверджується фактом реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Встановлення вказаного факту, має для неї юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою суду від 20.08.2024, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримує.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006, визнано договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 з однієї сторони і ОСОБА_4 з другої сторони, укладеним. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.07.2006, вбачається, що Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації внесено відомості щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 виданого по справі № 2-3000/2006, реєстраційний номер 12578333.

Рішенням державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 74223056 від 22.07.2024, відмовлено ОСОБА_1 у проведені реєстраційних дій за заявою про державну реєстрацію права власності, оскільки, відповідно до правовстановлюючих документів власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Заявниця в своєї заяві зазначає, що причина невірно написання її прізвища під час проведення реєстраційних дій Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації щодо внесення відомостей про право власності на вищевказаний житловий будинок, виникла у зв`язку із неправильним перекладом її прізвища з російської на українську мову рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 винесеного по справі № 2-3000/2006.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що всі спірні питання, що стосуються приватизації житла вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.1 ч. 1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб 27 грудня 1991 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з паспорта серії НОМЕР_2 , 19 лютого 2010 Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місце реєстрації заявниці, згідно паспортних даних, є АДРЕСА_1 .

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 винесено російською мовою, де позивачем зазначено « ОСОБА_6 ».

Однак при проведенні реєстрації права влансності на вказаний будинок, було фактично перекладено прізвище заявниці на українську та вказано як « ОСОБА_3 ».

Отже, із наданих доказів судом встановлено, що вказані розбіжності в написанні прізвища заявниці виникло під час реєстрації права власності та здійснення його перекладу з російської на українську мову, суперечності в документах перешкоджають заявниці розпорядитися належним їй житловим будинком.

Виправити технічну описку в реєстраційних документах в позасудовому порядку неможливо.

Правильність прізвища « ОСОБА_1 » підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 . За наведеного слід погодитися з доводами заявниці про те, що прізвища « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » відрізняються написанням внаслідок здійсненої транслітерації з російської на українську мову.

Проте, щодо вимоги заявниці про встановлення факту того, що особа з відповідним прізвищем, ім`ям та по батькові є однією ж і тією самою особою що і особа заявника, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на розпорядження власним майном, житловим будинком АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що при внесення відомостей реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 допущено помилку, при перекладі з російської мови на українську, в написанні прізвища заявниці, а тому, суд вважає за необхідним встановити юридичний факт, а саме те що, ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 по справі № 2-3000/2006 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2006 по справі № 2-3000/2006 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено « 22» жовтня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева