Справа № 161/2038/23 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/386/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного підприємства «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсним та скасування наказу генерального директора державного підприємства «Сетам» за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ДП «Сетам» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивує тим, що 15.06.2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги за лотом №149577 з реалізації вантажних автомобілів у кількості п`ять штук, індикатор №610466, індикатор №255307308, індикатор №565127, індикатор №255Б1308200, індикатор №418546, переможницею яких було визнано відповідача - ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що відповідач, як переможниця електронних торгів, не отримувала майно у зберігача, станом на 21.02.2022 року майно не забрала, тому у неї утворилася заборгованість за надані послуги за зберігання майна.

Покликається на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 року, частково задоволено позов ДП «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за зберігання майна з 21.12.2016 року по 20.05.2019 року.

Зазначає, що рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2022 року задоволено позовні вимоги ДП «Сетам» в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги зберігання майна за періоди з 21.05.2019 року по 29.07.2020 року та з 23.10.2021 року по 20.02.2022 року.

Вказаними судовими рішеннями встановлено зазначені в даному позові обставини щодо підстав зберігання даного майна.

Вказує, що згідно з наказом ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, з 01.08.2021 року встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця торгів, зокрема,за зберігання автобусів та вантажівок плата складає 60 грн без ПДВ за одиницю на добу, а тому заборгованість відповідача за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року становить 103500 грн.

Вважає, що має право на стягнення з відповідача коштів відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме, 3% річних за користування коштами в розмірі 2934, 86 грн та втрати від інфляції в розмірі 23815,72 грн.

На підставі наведеного ДП «Сетам» просило суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в загальному розмірі 130250,58 грн, з яких: заборгованість за послуги зберігання за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року - 103500 грн, 3% річних - 2934,86 грн, інфляційні втрати - 23815,72 грн та судові витрати по справі.

ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом ДП «Сетам» про визнання недійсним та скасування наказу генерального директора державного підприємства «Сетам» ОСОБА_3 №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання», покликаючись на те, що генеральний директор не наділений повноваженнями видавати накази щодо фінансових планів та тарифів і такі тарифи не встановлювались Міністерством юстиції України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2023 року первісний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ДП «Сетам» 130250 грн 58 коп., з яких: 103500 грн заборгованості за зберігання майна, 2934 грн 86 коп. трьох відсотків річних, 23815 грн 72 коп. втрат від інфляції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Сетам» судовий збір в розмірі 2684 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ДП «Сетам» про визнання недійсним та скасування наказу генерального директора державного підприємства «Сетам» ОСОБА_3 №61 від 30.07.2021 року «Про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна переданого на зберігання» відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний - задовольнити. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного. Апелянт звертає увагу суду, що ДП «Сетам» свій позов обґрунтувало фактом здійснення зберігання майна. Вказує, що документально підтвердженим є факт, що позивач незаконно не надає доступу до предметів зберігання з метою їх огляду на факт належного зберігання. Зазначає, що вона зверталася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця щодо неповернення майна, яке перебувало під арештом у межах виконавчого провадження та невчинення інших виконавчих дій після завершення даного виконавчого провадження, яка була задоволена Луцьким міськрайонним судом Волинської області, згідно з ухвалою від 23.06.2022 року, якою судом було зобов`язано приватного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_6 повернути їй за актами приймання-передачі майно, в тому числі й вантажні автомобілі КРАЗ 255 зеленого кольору, реєстраційні номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , у кількості 5 штук, які були арештовані та описані 30 липня 2020 року. Однак, починаючи з дати закінчення виконавчого провадження (21.10.2021 року) приватним виконавцем Скрипником В. Л. не було зроблено жодної дії, щоб повернути власникові майно. Тому вважає рішення в цій частині необґрунтованим та незаконним. Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову зазначає те, що генеральним директором перевищено свої повноваження при видачі оскаржуваного наказу, а тому такий наказ підлягає скасуванню. Разом з тим, вважає, що внаслідок неправомірних дій позивача, які вважає недобросовісним виконанням своїх обов`язків щодо зберігання спірного майна, їй було завдано стягненнями плати за зберігання майна збитки на загальну суму 544 935, 39 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не було подано.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча судом апеляційної інстанції повідомлялися належним чином, відповідно до норм п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчать довідки про доставку електронних листів.

Представник ОСОБА_1 Терлецький О. М. подав повторне клопотання про відкладення розгляду даної справи, мотивуючи тим, що він знаходиться у відрядженні та бере участь як представник сторони у Тисменицькому районному суді Івано-Франківській області, а його довірителька, як вона йому пояснила усно, займається евакуацією своїх родичів з міста Вовчанськ Харківської області.

Однак, ознайомившись із поданим представником відповідачки Терлецьким О. М. клопотанням, колегія суддів відмовила в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Як убачається з Єдиного реєстру судових рішень, інформації розміщеної на офіційному сайті Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про список справ, призначених на 16 травня 2024 року, дійсно, наведена представником відповідача інформація про розгляд вказаної справи присутня. Однак, детальніше ознайомившись із процесуальними документами, постановленими у даній справі, суд встановив, що, по-перше, розгляд даної справи був визначений за заявою представника Терлецького О. М. у порядку відеоконференцзв`язку з ним; а по-друге, ухвалою цього ж суду від 10 квітня 2024 року позовну заяву в частині заявлених вимог про визнання недійсними договорів до ПП «Автотрейдинг-Волинь», яке представляв адвокат Терлецький О.М., у зв`язку з поданою представником позивачки заявою залишено без розгляду.

Отже, виходячи з наведеного, враховуючи відсутність належних та достатніх підстав для повторного відкладення розгляду справи за клопотанням учасників, які повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, колегією суддів ухвалено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ст.372 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, яка придбала на торгах транспортні засоби, не забравши їх від ДП «Сетам», зобов`язана відшкодовувати позивачу витрати за зберігання цього майна. В той же час, суд вважав безпідставними вимоги зустрічного позову, оскільки не погодився із доводами про відсутність у генерального директора ДП «Сетам» повноважень на винесення наказу про затвердження розрахунків за зберігання арештованого майна.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2019 року №161/9077/19, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 року, частково задоволено позов ДП «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за зберігання майна з 21.12.2016 року по 20.05.2019 року (а.с. 9-16).

Із даного судового рішення вбачається, що 15.06.2016 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги за лотом №149577 з реалізації вантажних автомобілів марки КрАЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор №610466, індикатор №255307308, індикатор №565127, індикатор №255Б1308200, індикатор №418546 у кількості п`ять штук, переможницею яких було визнано відповідача - ОСОБА_1 , однак, нею не отримано майно у зберігача, яким є ДП «Сетам», за адресою: АДРЕСА_1 , а тому виникла заборгованість за його зберігання.

Рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2022 року у справах № 161/2310/21, №161/3153/22, які набрали законної сили, частково задоволено позовні вимоги ДП «Сетам» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги зберігання майна за наступні періоди, а саме - з 21.05.2019 року по 29.07.2020 року та з 23.10.2021 року по 20.02.2022 року (а.с. 17-24).

Зазначені обставини, згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Оскільки вищезазначеними рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 за період з 21.12.2016 року по 20.02.2022 року та станом на даний час заборгованість не погашена та майно продовжує знаходитись на зберіганні у ДП «Сетам», то заборгованість, яка виникла з 21.02.2022 по 31.01.2023 року підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до наказу ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна, переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, з 01.08.2021 року встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця торгів, зокрема, зберігання автобусів та вантажівок складає 60 грн без ПДВ за одиницю на добу (а.с. 24-25).

Таким чином, заборгованість відповідача за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року складає 103500 грн (345 днів х 60 грн х 5 авто).

Крім того, за період з 21.02.2022 року по 31.01.2023 року (345 днів прострочення) до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають штрафні санкції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: 2934,86 грн - три відсотки річних, 23815,72 грн - інфляційні втрати.

При цьому, судом взято до уваги розрахунки, надані позивачем, оскільки такі проведені відповідно до норм чинного законодавства, та на спростування їх розміру відповідачем відповідні контррозрахунки не проводилися.

Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно (п. 8, п.9 розділу Х Порядку).

Відповідно до п. 10 розділу Х Порядку переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акту.

Згідно із пунктом 13 розділу Х Порядку у разі отримання майна пізніше семи робочих днів з моментів, передбачених пунктами 10, 11, 12, якщо майно перебуває на зберіганні у організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів або стягувача чи боржника у виконавчому провадженні.

За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій стати 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Згідно з п.п.8-10,13 Розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з моментів, передбачених пунктами 10, 11, 12 цього розділу, якщо майно перебуває на зберіганні в Організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує зазначені вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів або стягувача чи боржника у виконавчому провадженні відповідно.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджено правильність та законність доводів первісного позову, відсутність належних та достатніх доказів на спростування вимог позивача, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині вирішення первісного позову дійшов правильного висновку про його задоволення.

Щодо вимог зустрічного позову суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Обгрунтовуючи вимоги зустрічного позову, ОСОБА_1 зазначає, що вважає наказ ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна, переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, яким встановлено плату 60 грн за добу за зберігання транспортних засобів, підписаний генеральним директором підприємства, є недійсним, покликаючись на те, що згідно із п. 8.1 Статуту Уповноважений орган управління, відповідно до покладених на нього завдань затверджує фінансові та інвестиційні плани підприємства, здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку, а спірний наказ не містить даних про затвердження його Міністерством юстиції України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 06.02.2020 року №429/5 затверджено Статут Державного підприємства «Сетам» (а.с. 71-77).

Згідно з п. 1.1 Статуту Державне комерційне підприємство «Сетам» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - Уповноважений орган управління).

Пунктом 6.1. Статуту передбачено, що підприємство має право самостійно планувати свою діяльність, реалізовувати свою продукцію, послуги, залишки від виробництва, що формуються відповідно до умов економічної діяльності, а у випадках, передбачених законодавством, - за фіксованими державними цінами.

Відповідно до п. 7.2 Статуту управління підприємством здійснюється його генеральним директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

У відповідності до п. 7.9 Статуту генеральний директор підприємства видає в межах компетенції накази та доручення; забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого підприємству.

Відповідно до наказу ДП «Сетам» «Про затвердження розрахунків за збереження майна, переданого на зберігання» №61 від 30.07.2021 року, з 01.08.2021 року встановлено тарифи на послуги зберігання майна переможця торгів, зокрема, зберігання автобусів та вантажівок складає 60 грн без ПДВ за одиницю на добу (а.с. 24-25).

Як видно із наведених раніше судових рішень між цими ж сторонами про стягнення плати за зберігання майна, до прийняття оскаржуваного ОСОБА_1 у зустрічному позові наказу ДП «Сетам» діяв прийнятий 21 грудня 2016 року генеральним директором цього підприємства наказ про введення розрахунків за зберігання майна, згідно з яким були встановлені відповідні тарифи, з яким відповідачка погоджувалась і в законності якого нею не висловлювались жодні сумніви.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність будь-яких порушень, що могли вплинути на видачу спірного наказу, а також про порушення прав і законних інтересів відповідачки внаслідок його видачі. Отже, наявність підстав для визнання даного наказу недійсними відповідачем не доведено.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що вимоги зустрічного позову щодо незаконності наказу генерального директора ДП «Сетам» про затвердження розрахунків за збереження майна, переданого на зберігання, є безпідставними, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні підстави для визнання даного наказу недійсним та обгрунтовано відмовив у його задоволенні.

Разом з тим, покликання апелянта на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2022 року у справі за її скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. щодо неповернення майна після завершення виконавчого провадження, якою було скаргу задоволено і зобов`язано повернути боржнику спірне майно, в тому числі й вантажні автомобілі, є безпідставними, оскільки ця ухвала постановою від 08 вересня 2022 року Волинського апеляційного суду була скасована і в задоволенні скарги було відмовлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо невірного вирішення судом першої інстанції позовних вимог обох позовів не знайшли свого підтвердження, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи в межах заявлених позовних вимог, вірно вирішено спір по суті. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відповідно до приписів ст.375 ЦПК України.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2024 року.

Головуючий-суддя:

Судді: