УХВАЛА

28 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження № 61-233 вп 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , подане його представником ОСОБА_2 , про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Бердичівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , подане його представником ОСОБА_2 , про визначення підсудності вказаної справи.

2. Обґрунтовуючи зазначене клопотання ОСОБА_1 вказує на те, що він та ОСОБА_3 є громадянами України, проте на даний час обидва проживають в Німеччині. За таких обставин, враховуючи приписи статті 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв'язку із необхідністю звернення до суду із позовом про оспорювання батьківства підсудність справи за його позовом має бути визначена суддею Верховного Суду. До клопотання заявником долучено відповідний позов з додатками.

3. Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

4. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

5. Статтею 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

6. До позовної заяви ОСОБА_1 долучено, зокрема, копії його паспорту громадянина України, свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення, свідоцтва про народження ОСОБА_4 , свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , листа «виконавчої служби» Німеччини з перекладом.

7. Наданими заявником документами підтверджується факт його громадянства України.

8. Верховний Суд зауважує, що відповідно до положень статті 29 ЦПК України суддя Верховного Суду визначає підсудність справ, якщо обидві сторони справи постійно проживають за межами України, адже випадки тимчасового проживання чи перебування сторін спору за кордоном не виключають застосування статей 27 та 28 ЦПК України. Інших випадків визначення підсудності Верховним Судом процесуальним законом не передбачено.

9. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що частиною першою статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

10. Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

11. Разом із цим статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

12. Також Верховний Суд зазначає, що до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.

13. Так статтею 79 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

14. Крім цього, відповідно до положень статті 39 Закону України «Про нотаріат» засвідчення вірності перекладу документа з однієї мови на іншу також може вчинятися консульськими установами.

15. Таким чином, враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження факту наявності громадянства України у ОСОБА_3 , а також постійного проживання як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 за межами України, підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 на підставі статті 29 ЦПК України відсутні.

16. При цьому Верховний Суд звертає увагу, що у разі відмови у задоволенні клопотання про визначення підсудності приписи ЦПК України не містять заборони на повторне звернення до суду з таким клопотанням, яке буде належним чином оформлене та обґрунтоване.

Керуючись статтями 29, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , подане його представником ОСОБА_2 , про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Бердичівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про оспорювання батьківства.

2. Копію ухвали направити особі яка подала клопотанням.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк