Справа № 619/3377/21
Провадження № 2/535/64/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14 травня 2024 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Шолудько А.В., за участі секретаря судового засідання Мальцевої С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №619/3377/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Горобця Романа Миколайовича, який діяв на підставі ордера серії АН № 1039792 від 07.07.2021 (а.с. 25), звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 309816,00 грн та моральної шкоди в розмірі 90183,26 грн, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.09.2020 о 22:30 год відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 255, при розвороті поза перехрестям не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 07.10.2020, величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_3 у результаті ДТП, складає 414816,74 грн. ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, здійснило виплату позивачу страхового відшкодування (регламентної виплати) в межах страхового ліміту в розмірі 105000 грн, що є лише частковим відшкодуванням матеріальної шкоди, розмір якої перевищує суму страхового ліміту. Тому, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, визначається різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та становить 309816,74 грн.

В обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що моральна шкода, завдана винними діяннями відповідача полягає в порушені його звичайного укладу життя протягом тривалого часу, порушені налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, у зв`язку з необхідністю вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку. Все це спричинило позивачу душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів на здійснення ремонту автомобіля, позивачу постійно потрібно було відлучатися з робочого місця, що вплинуло на стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням його автомобіля відбулися вимушені зміни у його житті, він мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя, жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку відповідач не здійснив, а зазначені обставини та події призвели до погіршення його нормальних життєвих стосунків та зв`язків, погіршенню стосунків в сім`ї позивача. На підставі викладеного моральну шкоду, яка була заподіяна відповідачем і полягає у душевних та психологічних стражданнях, яких зазнав позивач з вини відповідача, позивачем оцінюється у розмірі 90183, 26 грн.

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29.07.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.35).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.50).

Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 16.11.2022, справа № 619/3377/21 передана головуючому судді Шолудько А.В. (а.с. 59).

Ухвалою судді від 28.02.2023 справу № 619/3377/21 прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті (а.с. 60).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 14.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Горобця Р.М. про направлення подання до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання щодо зміни підсудності у справі №619/3377/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, з Котелевського районного суду Полтавської області на Дергачівський районний суд Полтавської області (а.с. 78).

Сторони та їх представники у судове засідання повторно не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст.130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав.

Представники позивача адвокат Горобець Роман Миколайович, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1228841 від 11.08.2023 (а.с.76), та адвокат Горобець Алла Анатоліївна, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1342804 від 24.01.2024 (а.с.130), про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.157, 158, 159), про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали. 24.01.2024 представник позивача ОСОБА_3 подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.118-120).

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Кім Дмитро Інокентійович, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1024159 від 21.10.2021 (а.с. 37-38), про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 155, 156, 167-168), у тому числі відповідач відповідно до вимог ч.5 ст.130 ЦПК України, та представник відповідача відповідно до відповідно до вимог п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали.

Представник позивача адвокат Горобець Алла Анатоліївна, яка діяла на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1066758 від 23.02.2022 подала до суду 23.02.2022 заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 56-58).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області постановлено провести заочний розгляд справи №619/3377/21.

Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення № 953/16118/20, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Судом встановлено, що 17.09.2020 о 22:30 год ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW» н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 255, при розвороті поза перехрестям не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.7).

Згідно з полісом АР/0052202 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС».

На підставі висновку оцінювача колісних транспортних засобів ОСОБА_4 ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» за вих. № 21796 від 07.10.2020, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», розмір збитку власнику колісного транспортного засобу Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно із свідоцтвом про реєстрацію колісного транспортного засобу НОМЕР_5 є ОСОБА_1 , станом на 01.10.2020: 1) вартість відновлювального ремонту КТЗ Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 414816,74 грн. 2) ринкова вартість КТЗ Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_4 може складати 1261540,00 грн; 3) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 після аварійного пошкодження КТ3 Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на 01.10.2020 дорівнює: з урахуванням ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 414816,74 грн; без урахуваниям ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 351243,50 грн (а.с. 8-22).

Відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6. ст. 36 Закону встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (постанови Верховного Суду у справі № 753/19977/18 від 21.02.2020, від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц).

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНТЕР-ПОЛІС» (надалі - Страховик) у листі за вих.№ 60193 від 30.01.2024 повідомила, що відповідно до укладеного між Страховиком і потерпілим ОСОБА_1 договору про узгодження розміру страхового відшкодування від 28.10.2020, Страховиком було здійснено виплату узгодженої з потерпілим ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 105000,00 грн. Розрахунок вартості транспортного засобу Lexus, д.р.н. НОМЕР_6 , після ДТП та розміру регламентної виплати Страховиком не замовлявся і не здійснювався, відповідно, у Страховика відсутній (а.с. 133).

Сторонами не надано поліс АР/0052202 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», у зв`язку з чим позивачем не доведено розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну та розмір франшизи.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.07.2010 № 566 зі змінами, внесеними розпорядженням ДКРРФПУ від 09.04.2019 № 538, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260000 гривень на одного потерпілого. Вказані зміни набрали чинності 21.09.2019 та діяли до 01.07.2022 до набрання чинності постановою НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 № 109.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) ВП ВС № 760/15471/15-ц 03 жовтня 2018 року (такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц).

Відповідно до цього Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб учасників цих правовідносин.

У постанові від 13.09.2023 Велика Палата Верховного Суду (справа №204/2321/22) зазначила, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Оскільки позивач ОСОБА_1 отримав від ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» узгодженим ним із Страховиком страхове відшкодування в розмірі 105000,00 грн, з можливої суми страхового відшкодування, що становила 130000,00 грн, а величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_3 у результаті ДТП, складає 414816,74 грн розміру страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП.

Отже, відповідач відповідно до вимог статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, що належала до отримання від Страховика, яка складає 284 816,74 грн (414 816,74 грн 130 000,00 грн = 284 816,74 грн).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами вказаної статті ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з положень ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Велика Палата Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714цс19).

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує зазначені у позові доводи, зокрема: порушення його звичайного укладу життя протягом тривалого часу, у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку, а також те, що жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку відповідач не здійснив.

Враховуючи встановлені обставини у справі, оцінюючи доводи позивача на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, та з огляду на ступінь вини відповідача, характер та обсяг моральних страждань позивача, спричинені негативні наслідки, які були завдані позивачу неправомірними діями відповідача, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, сягнувши із відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 9000 грн.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 цього ж Кодексу за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 4000,00 грн.

У матеріалах справи міститься договір № 1/06.21 про надання адвокатських послуг від 07.06.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Горобцем Романом Миколайовичем відповідно до п. 4.2 якого загальний розмір гонорару адвоката встановлюється сторонами на підставі укладених додаткових угод цього договору, що є невід`ємними його частинам з моменту їхнього підписання; додаткова угода №1 від 07.06.2021, укладена між ОСОБА_1 та адвокатом Горобцем Романом Миколайовичем, відповідно до якої загальна вартість послуг адвоката складає 10000 грн; попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 07.07.2021; акт приймання-передачі наданих послуг від 07.07.2021 (а.с. 23-28).

Позивач при подачі позову просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди кошти в сумі 400000 грн, судом задоволено позовні вимоги частково в розмірі 293816,74 грн (284816,74 грн +9000 грн). Отже із відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 10283,59 грн (293816,74 грн х14000 грн/400000 грн).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 82, 89, 133, 134, 137, 141, 259, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 284 816,74 грн (двісті вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістнадцять гривень 74 копійки) та моральну шкоду в розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10283,59 грн (десять тисяч двісті вісімдесят три гривні 59 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст рішення складено 22.05.2024.

Суддя А.В. Шолудько