Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5770/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої дії ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що чоловік позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Шосткинському районі Сумської області, будучи призваним на військову службу за мобілізацією.

На день його смерті відкрилася спадщина за законом. Заповіту він не залишав.

Спадкоємцями за законом першої черги є його дружина, донька (позивачі) та мати (відповідачка). Інші спадкоємці за законом відсутні.

Останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця є АДРЕСА_1 .

Позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали за місцем реєстрації спадкодавця як одна сім`я, а донька на день відкриття спадщини була неповнолітньою.

До складу спадщини ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською РДА 31.10.2000 на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №596 від 31.10.2000 та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах вартістю 2554 грн, посвідчене Сертифікатом ЗК №0022870, виданим на ім`я ОСОБА_6 на підставі рішення Виноградівської РДА від 27.03.1997 №138.

Право власності на вказане майно чоловік позивачки ОСОБА_4 набув в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 за наступних обставин.

ОСОБА_5 є рідною бабою ОСОБА_7 за його матір`ю ОСОБА_8 (відповідачка).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її чоловік ОСОБА_9 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великоком`ятівської сільської ради Берегівського району 28.08.2013 року, яким все своє майно заповіла своєму онукові ОСОБА_4 , 1986 року народження.

До складу спадщини ОСОБА_5 ввійшло належне їй право на земельну частку (пай) та житловий будинок (наведене вище майно).

За змістом довідок Виноградівської міської ради від 03.04.2024 ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , а разом з нею проживали її донька ОСОБА_3 , її онук ОСОБА_4 та їх сім`я.

Відкрилася спадщина за заповітом, яку ОСОБА_4 прийняв в силу ст.1268 ЦК України.

Доньці заповідача відповідачці ОСОБА_10 відомо було і про заповіт, і про відкриття спадщини за заповітом, а також їй відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , її сина, про склад спадщини.

Проте, відповідачка не прийняла спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , не має претензій до спадкового майна, та бажає, щоб спадкове майно ОСОБА_7 успадкувала його дружина та донька.

Спадкове майно належить спадкоємцю, який прийняв спадщину, з дня відкриття спадщини: ОСОБА_4 прийняв спадщину за заповітом та успадкував в цілому вказане майно.

Проте, не оформив спадщину за життя.

Спадкоємці першої черги за законом не можуть у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкодавець не оформив спадщину за заповітом.

Частки як спадкоємців першої черги за законом є рівними.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що чоловік позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Шосткинському районі Сумської області, будучи призваним на військову службу за мобілізацією, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 02.03.2024 року (а.с.13).

На день його смерті відкрилася спадщина за законом. Заповіту він не залишав.

Спадкоємцями за законом першої черги є його дружина, донька (позивачі) та мати (відповідачка). Інші спадкоємці за законом відсутні.

Родинні відносини позивачів із спадкодавцем підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 від 02.08.2008 року та свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 26.08.2009 року.

Останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця є АДРЕСА_1 .

Позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали за місцем реєстрації спадкодавця як одна сім`я, а донька на день відкриття спадщини була неповнолітньою.

До складу спадщини ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською РДА 31.10.2000 на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №596 від 31.10.2000 та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах вартістю 2554 грн, посвідчене Сертифікатом ЗК №0022870, виданим на ім`я ОСОБА_6 на підставі рішення Виноградівської РДА від 27.03.1997 №138.

Право власності на вказане майно чоловік позивачки ОСОБА_4 набув в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 за наступних обставин.

ОСОБА_5 є рідною бабою ОСОБА_7 за його матір`ю ОСОБА_8 (відповідачка).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Її чоловік ОСОБА_9 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великоком`ятівської сільської ради Берегівського району 28.08.2013 року, яким все своє майно заповіла своєму онукові ОСОБА_4 , 1986 року народження (а.с.11).

До складу спадщини ОСОБА_5 ввійшло належне їй право на земельну частку (пай) та житловий будинок.

За змістом довідок Виноградівської міської ради від 03.04.2024 ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , а разом з нею проживали її донька ОСОБА_3 , її онук ОСОБА_4 та їх сім`я.

Відкрилася спадщина за заповітом, яку ОСОБА_4 прийняв в силу ст.1268 ЦК України.

Доньці заповідача відповідачці ОСОБА_10 відомо було і про заповіт, і про відкриття спадщини за заповітом, а також їй відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , її сина, про склад спадщини.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги як дружина та донька після смерті чоловіка та батька відповідно. Спадщину прийняли. Інші спадкоємці претензій до спадкового майна не ставлять.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачами на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності у 1/2 (одній другій частці) на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 ;

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах вартістю 2554 грн, посвідчене Сертифікатом ЗК№0022870, виданим на ім`я ОСОБА_6 на підставі рішення Виноградівської РДА від 27.03.1997 №138.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті її рідного батька ОСОБА_4 право власності у 1/2 (одній другій частці) на наступне майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 ;

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП ім. Ватутіна розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах вартістю 2554 грн, посвідчене Сертифікатом ЗК№0022870, виданим на ім`я ОСОБА_6 на підставі рішення Виноградівської РДА від 27.03.1997 №138.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо