справа № 165/2284/24
провадження №2/165/510/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

з участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

встановив:

17.05.2024 позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 в силу свого віку (понад 81 рік) є непрацездатною, пенсіонеркою, має статус дитини війни, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Волинській області та отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 3221,41грн. Єдиним її доходом є пенсія, розмір якої є недостатнім для забезпечення достатнього рівня життя, лікування, якого вона постійно потребує з хворобою, інші джерела доходів у неї відсутні. ОСОБА_1 з 2015 року хворіє, повний діагноз: ІХС Дифузний кардіосклероз ГХ Зст 2ст Залишкові явища перенесеного інсульту (2015р.) СН2А. Вказу, що позивач у 2015 році перенесла інсульт, неодноразово зверталась до Нововолинської ЦМЛ, востаннє у зв`язку із погіршенням стану 26.02.2024, рекомендовано регулярний прийом лікарських препаратів, що є для неї затратним і потребує додаткових витрат на медикаменти.

Окрім того, значну частину пенсії позивач змушена витрачати на оплату житлово- комунальних послуг, у неї є заборгованість станом на 01.02.2024 в сумі 9461,38 грн.

Зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 має двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 (яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_6 ). Після смерті чоловіка, позивач є самотньою жінкою похилого віку, проживає з сином ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю другої групи та немає можливості працювати. Син піклується матір`ю, по можливості надає допомогу, а дочка не навідує позивача та не надає жодної допомоги. Єдиним доходом у ОСОБА_1 є пенсія у розмірі 3221,41 грн, з якої більша частина витрачається на оплату комунальних послуг. Вказує, що побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може, за своїм станом здоров`я потребує лікування, що потребує значних матеріальних витрат. Коштів, необхідних для забезпечення життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати дочка, оскільки є працездатною, тривалий час перебуває за кордоном.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 не з`явилися, представник позивача подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке направлялося на зареєстровану адресу відповідача, та оголошення про виклик особи на вебсайті суду, відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об`єднаному управлінні ПФУ в Волинській області, як пенсіонер, і отримує пенсію в разі втрати годувальника, в розмірі 3221,41 грн (а.с.5,6).

У позові позивач зазначає, що також має сина ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до рахунків на оплату комунальних послуг (а.с.19) за позивачем наявна заборгованість в розмірі 9461,38 грн станом на 01.02.2024

На підтвердження потреби в матеріальній допомозі дочки позивачем надано копії медичної документації (а.с.8-12), з яких вбачається, що ОСОБА_1 з 2015 року хворіє, повний діагноз: ІХС Дифузний кардіосклероз ГХ Зст 2ст Залишкові явища перенесеного інсульту (2015р.) СН2А. Вказує, що позивач у 2015 році перенесла інсульт, неодноразово зверталась до Нововолинської ЦМЛ, востаннє у зв`язку із погіршенням стану 26.02.2024, рекомендовано регулярний прийом лікарських препаратів.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Відповідно до діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

При вирішення спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні непрацездатною, за своїм станом здоров`я потребує лікування, що передбачає витрати на придбання ліків. Син позивачки є особою з інвалідністю ІІ групи. Наведене свідчить, що позивач потребує утримання від своєї дочки ОСОБА_2 .

Поряд з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц зазначив, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також враховуючи, що відповідач має можливість матеріально утримувати матір, оскільки є працездатною, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 1211,20 грн судового збору.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264, 430, 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі ст. ст.202,205 Сімейного кодексу України, - суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінінмуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно починаючи з 17.05.2024 року довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211(одна тисяча одинадцять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК