Провадження № 2/638/6814/24
УХВАЛА

про залишення позову без руху

29 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., при прийнятті позовної заяви позивача: ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 про про встановлення факту спільного проживання, самостійного виховання і перебування на утриманні неповнолітньої дитини,-

УСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява.

Вивченням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та ст. 177 ЦПК України з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом; справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Однак відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з висновком щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладеним в пунктах 87-90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності підстав для задоволення заяви про встановлення юридичного факту, оскільки заявник не довів, що мати дитини не здійснює прав та не виконує обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини, а вимога, викладена у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, є необґрунтованою.

Разом з тим суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них,у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Суд враховує указаний висновок при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Водночас суд констатує, що у поданій заяві позивач просить суд встановити факт проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 1 грудня 2021 року; встановити факт одноосібного виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 1 грудня 2021 року; встановити факт перебування на утриманні неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у його батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 1 грудня 2021 року

Тобто в позові з вимогою про встановлення вказаних фактів не заявлено будь-якої матеріально-правової вимоги до відповідача ОСОБА_2 у межах спору про право між батьками дитини.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, визначивши спосіб усунення названих вище недоліків, шляхом подання заяви у новій редакції, з наданням позивачеві строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву позивача: ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 про про встановлення факту спільного проживання, самостійного виховання і перебування на утриманні неповнолітньої дитини.

Встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М.Є. Шамраєв