У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2639/24 № 2-во/610/16/2024
м. Балаклія28 жовтня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про виправлення описки у судовому рішенні,

в с т а н о в и в:

Представник заявника шляхом інструменту виправлення допущених в ухвалі описок просить: зазначити код ЄДРПОУ юридичної особи-правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» та її місцезнаходження, хоча відповідних даних взагалі ухвала не містить.

Учасники справи в судове засідання не прибули, проте їх неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Тому суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено наступне.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.08.2024, яка набрала законної сили, у справі № 610/2639/24 (6/610/107/2024) за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони виконавчого провадження постановлено: заяву задовольнити, замінити стягувача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА БАНК» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 30270, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с. 61-63).

Згідно з ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

У розумінні процесуального закону описка це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук (друкальська помилка, хибодрук) тощо). Описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: 1) вона повинна бути технічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); 2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; 3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Тобто опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Аналогічні висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 756/3935/21, від 12.09.2024 № 990/162/23 (№ 11-84заі24), в ухвалах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16, від 11.01.2022 у справі № 921/730/13-г/3, від 23.03.2023 у справі № 990/106/22, від 26.04.2023 у справі № 522/22473/15-ц та від 09.05.2023 у справі № 522/22473/15-ц.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі № 6-788цс16 від 22 лютого 2017 року), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Зі змісту вищевказаної ухвали суду вбачається, що ній взагалі не зазначені код ЄДРПОУ та місцезнаходження ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Тобто доводи представника заявника є хибними, не відповідають фактичним обставинам.

Більш того, вони фактично зводяться до спонукання суду змінити резолютивну частину ухвали, що суперечить вимогам ст. 269 ЦПК України та є неможливим. Оскільки, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Зміст ухвали відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України, згідно до яких зазначення вказаних представником заявника відомостей не є обов`язковим.

Представник заявника посилається на те, що відсутність в ухвалі зазначених ними відомостей унеможливлює проведення заміни сторони у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого документу про стягнення заборгованості.

Проте, будь-яких доказів щодо неможливості виконання зазначеної ухвали заявником не надано, а відтак, такі посилання представника заявника в цій частині є необґрунтованими.

До того ж не зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи стягувача та боржника як юридичних осіб та відомостей щодо місця проживання/перебування боржника не є підставою для винесення повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі № 824/85/21 (провадження № 61-13038ав22), від 19 серпня 2020 року у справі № 465/5637/18 (провадження № К/9901/10786/19).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу стягувача не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання. Більш того, суд зауважує, що стягувач у виконавчому провадженні не позбавлений можливості надати приватному/державному виконавцеві усі необхідні відомості щодо себе, як юридичної особи, яка у встановленому законом порядку отримала статус нового стягувача у виконавчому провадженні.

Суд зазначає, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 269 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Повністю відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про виправлення описки у судовому рішенні.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Стригуненко В.М.