Справа № 285/3026/24
провадження у справі № 2/0285/1145/24
19 вересня 2024 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,
сторони у справі:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (надалі ТОВ "Коллект Центр" ), представник позивача Ткаченко М.М.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У червні 2024 року ТОВ Коллект Центр звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4040995 від 26.09.2021 року в сумі 53 338,50 гривень, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,50 грн та понесених витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладений Договір про споживчий кредит № 4040995, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося надати кредит в сумі 8 100,00 грн. Відповідно до умов кредитування проценти за користування кредитом : 3037,50, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день; стандартна (базова) процентна ставка 5,00 %. Загальний період пролонгації не може перевищувати 60 днів. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та у мови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
13.01.2022 року між ТОВ МІЛОАН та Товариством з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого первісний кредитор відступила ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4040995 від 26.09.2021 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги позивачу ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення №10-01/2023 від 10.01.2023.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за Договором №4040995 від 26.09.2021 станом на 10.05. 2024 року в розмірі 53 338,50 грн, з якої : 8 100,00 грн за тілом кредиту; 44 347,50 грн за процентами на дату відступлення прав вимоги; 891,00 грн за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір сплачений позивачем при поданні до суду позову 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу 13 000,00 грн.
05.06.2024 року прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
01.08.2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення доказів/а.с.50-58/.
В судове засідання сторони не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник позивача просив справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Заяв та клопотань не надходило.
19.09.2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд доходить наступного.
Судом встановлено, що 26.09.2021 року між кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» ( первісний стягувач) та позичальником ОСОБА_1 було укладений Договір про споживчий кредит № 4040995 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, зокрема з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, дистанційно, в електронній формі/а.с.6-10/.
На підтвердження укладення Договору до матеріалів справи також долучено анкету-заяву на кредит № 4040995 від 26.09.2021 року, довідку про ідентифікацію, Паспорт кредиту.
Відповідно до п. 1 Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, надати Позичальнику грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Відповідно до умов Договору сума ( загальний розмір) кредиту становить 8 100,00 грн, строк кредиту 30 днів з 26.09.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26.10.2021 року. Комісія за надання кредиту 891,00 грн одноразово, проценти за користування кредитом 3 037,50 грн за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день.
Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 3 928,50 грн ( без врахування тіла кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту 12 028,50 грн.
Сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
На виконання умов Договору первісний кредитор видав кредитні кошти в сумі 8 100,00 грн, шляхом перерахунку їх на платіжну картку відповідача, що слідує з платіжного доручення 57255485 від 26.09.2021 року /а.с.14/.
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення та відомості про отримання грошових коштів, виконаних первісним кредитором, відповідачу у зв`язку з несплатою кредитних коштів нараховано заборгованість: 8 100,00 грн - за тілом кредиту, 27 337,50 грн за процентами, 891,00 грн - за комісією, а всього 36 328,50 грн./а.с.14,15/.
13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 4040995/а.с.18-23/. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 13-01/2022-79 Клієнт відступає Факторові Право вимоги заборгованості до Боржника ОСОБА_1 у загальній сумі 36 328,50 грн : 8 100,00 грн заборгованість за тілом, 27 337,50 грн заборгованість за процентами, 891,00 грн заборгованість за комісією/а.с.23/.
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги позивачу ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023/а.с.24-28/. Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року передано право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором № 4040995 в загальній сумі заборгованості 53 338,50 грн: 8 100,00 грн заборгованість за тілом, 44 347,50 грн заборгованість за процентами, 891,00 грн заборгованість за комісією/а.с.29/.
Вирішуючи спір, суд керується наступними правовими нормами.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановлено, що 26.09.2021 року між первісним кредитором ТОВ МІЛОАН та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 4040995 , відповідно до умов якого Товариство надало кредит в сумі 8 100,00 грн строком на 30 днів, який останній зобов`язувався повернути і сплатити відповідні проценти та комісію.
У порушення умов Договору відповідач не сплатив кредитні кошти, зокрема не повернув тіло кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом та комісію.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами Договору сторони встановили строк кредитування 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження (пролонгацію ) строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, як то передбачено п.п. 2.3.1.1, 23.1.2 Договору матеріали справи не містять.
Таким чином, під час розрахунку відсотків ( процентів) за користування кредитом слід брати до уваги строк дії Договору ( 30 днів), тому їх розмір суд визначає з обрахунку: 30 днів * 101,25 (нараховані проценти за п.1.5.2 Договору) = 3 037,50 грн, що дорівнює орієнтовній загальній вартості кредиту, узгодженій сторонами.
Решту суму заборгованості, а саме по тілу кредиту та комісії, суд вважає доведеною.
Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного Договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12 028,50 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 100,00 грн. суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 037,50 грн, суми заборгованості по комісії - 891,00 грн.
Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитними договорами, однак в меншому розмірі ніж заявлено у позовній заяві, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного Договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору становить 682,81 грн.
При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат у сумі 13 000,00 грн є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.
У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат .
Керуючись ст. ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 280 282, 284, 289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість у розмірі 12 028 ( дванадцять тисяч двадцять вісім) грн 50 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 682 ( шістсот вісімдесят дві) грн 81 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 ( три тисячі) грн 00 коп.
В решті позовних вимог - відмовити
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування сторін :
- відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення 24.09.2024року.
Суддя А.В.Михайловська