Провадження №: 2-о/752/445/24
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

24.05.2024 Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанова А.О., ознайомившись з заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 про встановлення факту здійснення догляду за особою, що потребує постійного стороннього догляду, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник), адреса: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 (далі - заінтересована особа 1), адреса: АДРЕСА_1 (далі - заінтересована особа 2), адреса: АДРЕСА_2 , в якій заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснює постійний догляд за своїм дідусем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду і нездатний до самообслуговування та відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 та доданими до неї документи, слід зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами убачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 316 ЦПК України визначена підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, у частині першій цієї статті зазначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, визначені наступні терміни: - місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (абзац п`ятий статті 3 в редакції Законів від 15 серпня 2022 року № 2518-IX).

Відповідно до частини другої статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Аналізуючи зазначені вище положення чинного законодавства, слідує, що справи про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядаються за зареєстрованим місцем проживання заявника.

Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА від 24 травня 2024 року № 112921622 ОСОБА_1 з 06 листопада 1990 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що відноситься до території Деснянського району міста Києва.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що територіальна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої, відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, а необхідність дотримання правил підсудності також узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практикою Європейського суду з прав людини, доходжу висновку, що розгляд даної справи належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Деснянського районного суду міста Києва.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 31, статтями 27, 30, 31, 293, 316, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

Матеріали заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту здійснення догляду за особою, що потребує постійного стороннього догляду, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, передати до Деснянського районного суду міста Києва - за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 261 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду за правилами, встановленими статтями 353-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя А.О. Митрофанова