Справа № 229/3914/24
Провадження № 2/229/1482/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2024 р. м. Дружківка Донецької області
Дружківський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» про розірвання трудового договору
03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів», в якій просить розірвати безстроковий трудовий договір, укладений з 14 червня 2016 року між позивачем та відповідачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач з 14 червня 2016 року по 23 лютого 2022 року, працювала на підприємстві у м. Бахмут Донецької області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів», спочатку машиністом компресорних установок, а потім була переведена оператором котельні про що свідчить запис в трудовій книжці. В трудовій книжці було змінено прізвище позивача з дівочого « ОСОБА_2 » на шлюбне « ОСОБА_3 ». В районі розташування підприємства на якому працювала позивач, а саме : Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» 23 лютого 2022 року розпочались бойові дії і робота підприємства була припинена. Позивач терміново, щоб зберегти своє життя та життя своєї сім`ї була вимушена виїхати за межі міста та області. На підприємстві встигли роздати трудові книжки, але без записів про звільнення з займаної посади. В зв`язку із вказаними подіями, 16 травня 2022 року позивач разом із сім`єю вимушена була переселитись до м. Світловодськ Кіровоградської області та 16 травня 2022 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 . По місцю проживання позивач звернулася до Світловодського управління центру зайнятості в Кіровоградській області для звільнення на підприємстві в якому працювала позивач до війни , але там позивачу відмовили та зазначили що, оскільки у позивача не припиненні трудові відносини з підприємством на якому вона працювала в м. Бахмут, Донецької області та немає контактів з підприємством звільнити через центр зайнятості не є можливим. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Бахмут Донецької області знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють на даний час свої повноваження, позивач не має можливості офіційно підтвердити факт звільнення з попереднього місця роботи та внести запис до трудової книжки про припинення трудових відносин із Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» яке знаходиться в м. Бахмут Донецької області. Позивач не може вийти на зв`язок з адміністрацією підприємства оскільки телефони на підприємстві не відповідають, а направлена позивачем заява про звільнення за власним бажанням по «Укрпошті» повернулася назад позивачу як відправнику з довідкою такого змісту, що оскільки на територіях України де ведуться воєнні дії відсутній поштовий зв`язок лист відправити не є можливим. В той же час, відсутність вказаного запису перешкоджає позивачу офіційно працевлаштуватись, тобто порушує гарантоване ст.43 Конституції України право на працю. Таким чином, позивач не має іншої можливості встановити факт припинення трудових відносин інакше ніж за рішенням суду.
Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С. від 05 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів», про розірвання трудового договору залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Позивачем усунені недоліки, які були зазначені в ухвалі від 05 червня 2024 року, 23 липня 2024 року надана квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 70075310 від 15 липня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 липня 2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 21 серпня 2024 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21 серпня 2024 року оголошено перерву у судовому засіданні до 25 вересня 2024 року, визнано обов`язковою явку позивача.
У зв`язку з виходом з ладу комутаційного обладнання суду 25 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 16 жовтня 2024 року.
16 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2024 року з урахуванням часу, необхідного для подання позивачем доказів до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, яка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про розгляд справу за її відсутності, при цьому вона зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги. В судовому засіданні 16 жовтня 2024 року позивач пояснила суду, що після повномасштабного вторгнення РФ на територію України підприємство відповідача зупинило свою роботу, працівники, в тому числі і вона, виїхали в більш безпечні райони України, знайти керівництво та звільнитись позивач не змогла, зверталась до центру зайнятості, але там їй усно повідомили, що не можуть звільнити її, оскільки н зможуть зв`язатися з підприємством та отримати всю необхідну інформацію. Позивач просить розірвати трудовий договір з 16 лютого 2024 року, тобто з дати її заяви про звільнення. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач з 14 червня 2016 року працює в ТОВ «Завод кольорових металів», яке розташоване на території м. Бахмут Донецької області на різних посадах, з 03 грудня 2018 року працювала на посаді оператора котельні котельного відділення енергетичного цеху 4 розряду (а.с. 10).
23 лютого 2022 року розпочались бойові дії і робота підприємства була припинена. Позивач терміново, щоб зберегти своє життя та життя своєї сім`ї була вимушена виїхати за межі міста та області. На підприємстві встигли роздати трудові книжки, але без записів про звільнення з займаної посади. В зв`язку із вказаними подіями, 16 травня 2022 року позивач разом із сім`єю вимушена була переселитись до м. Світловодськ Кіровоградської області.16 травня 2022 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа.
Позивачем додано до позовної заяви заяву про звільнення за власним бажанням, направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку «Укрпошта», проте конверт повернувся назад позивачу як відправнику з довідкою про те, що оскільки на територіях України де ведуться воєнні дії відсутній поштовий зв`язок лист відправити не є можливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно зі ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення. Підставою припинення договору є юридичний факт або сукупність юридичних фактів, закріплених у законі та необхідних для припинення трудового договору. Вони поділяються на два види: 1) дії (життєві ситуації, що відбуваються за волею людей; вольові акти їх поведінки) сторін трудового договору або осіб, які не є його сторонами; 2) події (життєві обставини, настання яких не залежить від волі та свідомості людей: закінчення строку трудового договору; смерть працівника або роботодавця - фізичної особи тощо).
Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.
Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.
У законодавстві України про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.).
Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Стаття 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено особливості розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Так, у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).
За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Законом України від 21 квітня 2022 року №2220-ІХ « Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану», що набрав чинності 07 травня 2022 року, передбачено спрощену процедуру набуття статусу безробітного, зокрема для осіб які перебувають на тимчасово окупованій території, які перебувають на території, на якій ведуться бойові дії, для внутрішньо переміщених осіб. На виконання вказаного Закону розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» доповнено п.5.2. Відповідно вказаного пункту для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України.
Частину 4 статті 7 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнено абзацем 2 згідно якого «Внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору» . Після абзацу другого доповнити п`ятьма новими абзацами такого змісту: «Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними); територіальний орган Пенсійного фонду України; територіальний орган Державної податкової служби».
Оскільки, підприємство на якому працював позивач, знаходиться на території, де ведуться бойові дії, ця територія є тимчасово окупованою військами рф, та через центр зайнятості не може припинити трудові відносини в односторонньому порядку, також відсутня можливість подати поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин за юридичною адресою підприємства, за таких обставин суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів», про розірвання трудового договору - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів», місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Героїв Праці, буд. 42, .

Суддя О.С. Конопленко