Справа № 243/5631/24
Провадження № 4-с/243/17/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року, Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року цивільної справи за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Дебт Форс» звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є., заінтересована особа: ОСОБА_1 , яку обґрунтовано тим, що 22 січня 2015 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справі №243/6025/14 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк», який ухвалою суду замінено на ТОВ «Дебт Форс», стягнуто заборгованість за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.02 від 27.07.2007, а саме:

- заборгованість за кредитом в розмірі 8905,40 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України становить 140438,16 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2791,23 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України 44017,70 грн.;

- заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13087,60 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань в розмірі 57587,47 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11440,54 грн.;

- сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1873,55 грн. а разом в сумі 268445 грн.

27 червня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову ВП №66437602 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в мотивувальній частині якої зазначено зокрема: «Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 361420,17 грн.

Вважає такі дії приватного виконавця із зазначенням нестягнутої суми саме гривнях незаконними, оскільки рішенням суду стягнуто суму боргу саме у доларах США, тому приватний виконавець мав проставити відмітку у виконавчому листі у доларах США та у гривневому еквіваленті.

Просить суд визнати незаконність дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та скасувати постанову ВП №66437602 від 27.06.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу, та зобов`язати приватного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши залишок нестягнутої суми у доларах США та у гривні, як то зазначено у виконавчому листі, та зробити аналогічну відмітку у виконавчому листі.

В судове засідання представник скаржника ТОВ «Дебт Форс» Костюченко М.І. не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд скарги у її відсутності.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. не з`явилася, до суду надала клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що немає предмету оскарження дій приватного виконавця. Зазначає, що на підставі заяви стягувача ТОВ «Дебт Форс» приватним виконавцем виконавчий документ повернутий без подальшого виконання. Мета зазначеної заяви про повернення виконавчого документа не відома.

Крім того, боржник зареєстрований на тимчасово окупованій території в Донецькій області. У зв`язку з бойовими діями у виконавчому окрузі Донецької області приватні виконавці не здійснюють діяльність. Приватні виконавці, які змінили виконавчий округ з Донецької області на інший округ, мають право продовжувати виконання проваджень, які були у них на виконанні у виконавчому окрузі Донецької області, але не мають права приймати до виконання нові виконавчі провадження по Донецькій області. Тобто немає правового механізму пред`явити виконавчий документ до іншого приватного виконавця.

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виконавче провадження закінчене, виконання рішення не проводиться. Станом на теперішній час виконавче провадження № 66437602 закінчено. Таким чином ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не є стороною виконавчого провадження № 66437602.

Стосовно зазначення суми залишку нестягнутої суми боргу відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, то ці дії не є виконанням судового рішення, не є рішенням виконавця, не є дією або бездіяльністю.

ТОВ «ДЕБТ ФОРС» після закінчення виконавчого провадження, вважаючи свої права порушеними, має право звернутись до відповідного адміністративного суду із позовною заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

09.08.2021 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66437602 про примусове виконання дубліката виконавчого листа № 243/6025/14 виданого 10.06.2021 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007 року, а саме:

- заборгованість за кредитом в розмірі 8905,40 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України становить 140438,16 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2791,23 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України 44017,70 грн.;

- заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13087,60 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань в розмірі 57587,47 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11440,54 грн.;

- сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1873,55 грн. а разом в сумі 268445 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму судових витрат в розмірі 2774 грн. 66 коп.

Суму боргу, зазначену у виконавчому документі в доларах США, перераховано на гривні за курсом НБУ станом на 09.08.2021 та разом із сумами, зазначеними у виконавчому документі у гривнях загальна сума заборгованості склала 397863,55 грн.

Зазначити суму заборгованості окремо у гривнях та валюті в Автоматизованій системі виконавчого провадження неможна через відсутність технічної можливості.

При цьому слід зазначити, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Постанову про відкриття виконавчого провадження не оскаржено стягувачем. Також стягувачем не оскаржувались дії приватного виконавця щодо виконання рішення та перерахування суми заборгованості стягувачу у гривнях.

В ході виконавчого провадження приватним виконавцем стягнуто з боржника 36443,38 грн. Залишок суми боргу станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу склав 361420,17 грн.

Залишок суми боргу зазначається у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу автоматично засобами Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Зазначити суму залишку заборгованості у валюті немає можливості з огляду на зазначення у виконавчому документі суми заборгованості і як у доларах США, так і у гривнях.

Погашення заборгованості відбувалось виходячи з загальної суми заборгованості, тому вичленити заборгованість у доларах і заборгованість у гривнях не можливо.

Крім того, зазначити іншу суму залишку заборгованості ніж ту, яку зазначено в Автоматизованій системі виконавчого провадження також не можливо.

Таким чином стягнення з боржника коштів у гривні є законним та відповідає вимогам закону. Аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі № 824/85/21.

На підставі зазначеного просить суд закрити провадження у справі № 243/5631/24 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Також, 11.10.2024 ОСОБА_2 до суду надала Лист від 11.10.2024 ДП «Національні інформаційні системи» де зазначено, що в програмному забезпеченні Системи обліковування суми коштів до стягнення дійсно здійснюється за одним видом валюти. В проектах постанов про закінчення виконавчого провадження, що формуються Системою, залишок нестягненої суми за виконавчим документом відображається у гривні, незалежно від того, в якій валюті було зазначено суму коштів до стягнення на вкладці «Реквізити ВД». Після підписання постанови кваліфікованим електронним підписом технічної можливості внесення змін до постанови про закінчення виконавчого провадження немає можливості.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши скаргу, надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2, 3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5)інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1)здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3)розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4)заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5)роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року у справі №243/6025/14 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (який ухвалою суду замінено на ТОВ «Дебт Форс»), стягнуто заборгованість за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.02 від 27.07.2007, а саме:

- заборгованість за кредитом в розмірі 8905,40 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України становить 140438,16 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2791,23 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України 44017,70 грн.;

- заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13087,60 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань в розмірі 57587,47 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11440,54 грн.;

- сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1873,55 грн. а разом в сумі 268445 грн.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд вирішив стягнути з боржниці грошові кошти саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частин першої третьої цієї статті у разі, якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. Уразі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця.

Як зазначає приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. 09.08.2021 нею відкрито виконавче провадження № 66437602 про примусове виконання дубліката виконавчого листа № 243/6025/14 виданого 10.06.2021 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007 року, а саме:

- заборгованість за кредитом в розмірі 8905,40 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України становить 140438,16 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2 791,23 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України 44017,70 грн.;

- заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13 087,60 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань в розмірі 57 587,47 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11440,54 грн.;

- сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1 873,55 грн. а разом в сумі 268445 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму судових витрат в розмірі 2 774 грн. 66 коп.

Суму боргу, зазначену у виконавчому документі в доларах США, перераховано на гривні за курсом НБУ станом на 09.08.2021 та разом із сумами, зазначеними у виконавчому документі у гривнях загальна сума заборгованості склала 397863,55 грн.

Втім суд наголошує на тому, що заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» (якого Ухвалою суду замінено на ТОВ «Дебт Форс») за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.2 від 27 липня 2007 року, стягнута саме у валюті зобов`язання тобто у доларах США, а не у гривні. У гривні було визначено еквівалент заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Таке твердження узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 26 травня 2022 року у справі № 686/5863/13-ц, від 22 вересня 2023 року у справі № 2-1540/12, від 12 листопада 2020 року у справі № 127/17686/13-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі № 799/2340/18, від 27 липня 2020 року у справі № 607/16146/17, від 15 липня 2020 року у справі № 711/12474/14-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 308/1811/18.

27 червня 2024 року приватним виконавцем, за заявою ТОВ «Дебт Форс» про повернення виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та зняття арешту з її майна, винесено постанову ВП №66437602 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 361420,17 грн.

Згідно відміток державного виконавця на виконавчому листі про повернення виконавчого листа стягувачу, 27 червня 2024 року виконавчий лист повернуто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», залишок боргу 361420,17 грн., сума стягнутої винагороди п/в 3644,32 грн.

Згідно п. 1 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Відповідно до п.8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у період дії заборони на купівлю іноземної валюти, встановленої Національним банком України, виконавець за наявності письмової згоди стягувача на перерахування йому коштів у національній валюті звертає стягнення на виявлені у боржника кошти в національній валюті.

Еквівалент зазначеної у виконавчому документі суми стягнення в іноземній валюті визначається за офіційним курсом Національного банку України на день перерахування коштів на рахунок стягувача.

Таким чином, вказуючи залишок нестягненої суми в українській гривні в постанові про повернення стягувачу виконавчого документа від 27 червня 2024 року та у відмітці на виконавчому документі, приватний виконавець не врахувала валюту зобов`язання, вказану в резолютивній частині рішення та у виконавчому листі № 243/6025/14, згідно якого на користь ТОВ «Дебт Форс» підлягало стягненню з ОСОБА_1 за кредитним договором №Д579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007 року:

- заборгованість за кредитом в розмірі 8905,40 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України становить 140438,16 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2 791,23 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Нацбанку України 44017,70 грн.;

- заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13 087,60 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань в розмірі 57 587,47 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11440,54 грн.;

- сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1873,55 грн. а разом в сумі 268445 грн. 02 коп.

При цьому аналіз матеріалів виконавчого провадження дає підстави для висновку, що зазначення нестягнутої суми саме у гривневому еквіваленті в подальшому призведе до неналежного виконання рішення суду, яким стягнуто заборгованість саме в іноземній валюті - долар США, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 на даний час повністю не виконала, а стягнення за рішенням суду в іноземній валюті проводиться шляхом стягнення в гривневому еквіваленті зазначеної у виконавчому документі суми стягнення в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на день перерахування коштів на рахунок стягувача. А зазначена сума залишку боргу у національній валюті, замість іноземної, як це зазначено в рішенні суду та у виконавчому листі, суперечить резолютивній частині рішення суду та змінює його резолютивну частину, оскільки не дає інформації про залишок невиконаного зобов`язання саме в іноземній валюті.

Крім того, Листом від 11.10.2024 ДП «Національні інформаційні системи» надано роз`яснення, відповідно до якого в програмному забезпеченні Системи обліковування суми коштів до стягнення дійсно здійснюється за одним видом валюти.

При цьому, у випадку реєстрації суми до стягнення у валюті, відмінній від гривні, виконавець має зазначити вказану суму у гривневому еквіваленті у відповідному полі, для забезпечення належного формування статистичних звітів (ведуться виключно у гривні).

Разом з тим проінформовано, що за погодженням з Департаментом ДВС МЮУ в проектах постанов про закінчення виконавчого провадження, що формуються Системою, залишок нестягненої суми за виконавчим документом відображається у гривні, незалежно від того, в якій валюті було зазначено суму коштів до стягнення на вкладці «Реквізити ВД». Вказана сума в шаблон постанови виводиться наступним чином:

- для виконавчих проваджень, у яких сума до стягнення зазначена в іноземній валюті з поля «Залишок нестягненої суми за ВД (еквівалент в гривні)» картки виконавчої дії групи «Завершення ВП» (розраховується та вноситься виконавцем самостійно).

Також зазначено, що у разі необхідності, у виконавця є технічна можливість редагувати зміст сформованого Системою проекту процесуального документу до моменту його прийняття та підписання кваліфікованим електронним підписом.

Посилання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. на Лист від 11.10.2024 наданий ДП «Національні інформаційні системи» де зазначено, що після підписання постанови кваліфікованим електронним підписом технічної можливості внесення змін до постанови про закінчення виконавчого провадження немає можливості, суд приймає до уваги, та вважає, що у разі неможливості внесення змін після підписання постанови, така постанова підлягає скасуванню та складанню нової, яка відповідатиме вимоги чинного законодавства із зазначенням суми боргу в іноземній валюті, оскільки за рішення суду заборгованість стягується саме в іноземній валюті.

Також, суд не приймає до уваги посилання приватного виконавця на ті підстави, що провадження у по даній скарзі підлягає закриттю, з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» після закінчення виконавчого провадження, не є стороною виконавчого провадження, та вважаючи свої права порушеними, має право звернутись до відповідного адміністративного суду із позовною заявою, оскільки статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця, регламентовано розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Положеннями ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом "Про виконавче провадження". Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З аналізу викладених положень вбачається, сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з рішенням чи дією, яка здійснена державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, має право оскаржити дії чи рішення виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Також суд не приймає до уваги посилання приватного виконавця на ті підстави, що ТОВ «Дебт Форс» після повернення виконавчого листа не є стороною виконавчого провадження, оскільки рішення суду не виконано та товариство не вибуло з виконавчого провадження шляхом передачі кредитного портфелю або ліквідації товариства, таким чином ТОВ «Дебт Форс» є стороною виконавчого провадження.

За таких обставин скарга ТОВ «Дебт Форс» підлягає задоволенню про визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни під час винесення постанови ВП № 66437602 від 27 червня 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу, та скасування цієї постанови, зобов`язання державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами закону, а саме зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США та гривні, як зазначено у виконавчому документі, та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Керуючись 447- 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни під час винесення постанови ВП № 66437602 від 27 червня 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати цю постанову.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталію Євгеніївну винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами закону, а сааме: зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США та гривні, як зазначено у виконавчому документі, та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу суду постановлено в нарадчій кімнаті в одному екземплярі 28 жовтня 2024 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва.