ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2436/22

Провадження № 22-ц/4820/951/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Данилюка О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/2436/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Данилюком Олександром Миколайовичем, на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року (суддя Мотонок Т.Я., повне судове рішення складено 04 березня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Славутська державна нотаріальна контора в особі Ізяславської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказувала, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що за життя спадкодавець був власником 64/100 частини (63,82%) житлового будинку за вищевказаною адресою і 16.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частини (63,82%) житлового будинку, власником яких був ОСОБА_3 , однак 21.07.2022 отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав наявності судового спору у позивачки із іншим співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 через земельну ділянку і прибудов до частини будинку, що спадкується. Проте, позивачка вказує, що всі судові спори між нею та ОСОБА_5 щодо визнання права користування земельною ділянкою та визнання порядку користування закінчились постановленням 25.02.2019 Нетішинським міським судом судового рішення у справі №679/575/14-ц.

І позивачка зазначає, що вона, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , не має можливості оформити її в установленому законом порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є домоволодіння АДРЕСА_1 , тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 64/100 частини (63,82%) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 118,6 кв.м., що складається з: коридору пл.6,5 кв.м; прихожої пл. 15,4 кв.м.; ванної пл.4,3 кв.м.; кухні пл.8.2 кв.м.; кімнати пл.20,8 кв.м.; кімнати пл.26,8 кв.м.; кімнати пл.21,1 кв.м.; кімнати пл. 12,9 кв.м.; кладовки пл.2,6 кв.м.; хліва Б; хліва Д; хліва E; погреба Ж; хліва З; вбиральні И.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року залучено Славутську державну нотаріальну контору в особі Іяславської державної нотаріальної контори в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Славутської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Данилюк О.М., оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивачка посилається на те, що постанова виконуючого обов`язки завідувача Славутської державної нотаріальної контори завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом винесена не з підстав відмови позивачки від отримання такого свідоцтва, а з підстав виникнення у ОСОБА_1 судового спору із іншим співвласником житлового будинку ОСОБА_2 через земельну ділянку і прибудову до частини будинку, що є перешкодою у видачі такого свідоцтва.

ОСОБА_1 зазначає, що надалі вона подала до нотаріальної контори всі необхідні документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовила, вказавши, що по зразку позивачки не можливо видати таке свідоцтво, а може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом із зазначенням також будинку ОСОБА_2 та зазначила, що має бути один технічний паспорт на будинковолодіння. Однак, виготовити новий технічний паспорт не має можливості, оскільки технічний паспорт № НОМЕР_1 зареєстрований в Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва в якому зазначено, що власнику ОСОБА_3 належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . І 15.01.2024 представником позивачки подана заява про уточнення позовних вимог, однак Славутським міськрайонним судом 09.02.2024 винесено ухвалу про відмову в прийнятті до розгляду цієї заяви.

Також, ОСОБА_1 зауважує, що міськрайонним судом не взято до уваги, що на підставі рішення Нетішинського міського суду від 25.02.2019 земельній ділянці площею 0,088776 га, право користування якою визнано за нею, присвоєно кадастровий номер.

Поміж того, у справі №2-/10р за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Славутської міської ради про визначення меж земельної ділянки та усунення самовільно побудованих споруд, досліджено всі будівлі, що належать позивачу і відповідачу та рішенням Ізяславського районного суду від 29 грудня 2010 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованих прибудов до літньої кухні, гаража, тимчасової споруди - господарського блоку, зблокованої з гаражем; демонтажу самочинно збудованої кладовки у зовнішній стіні житлового будинку; відновлення розмірів прибудови до житлового будинку. Тобто, судом вказано, що будинок за АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що судом не враховано, що будинок, який має намір успадкувати остання, є окремою будівлею, має поштову адресу, розміщений на земельній ділянці і зареєстрований в Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва як будинок, що належить власнику ОСОБА_3 з господарськими будівлями і не являється спільною частковою власністю.

Позивачка вказує, що міськрайонним судом в оскаржуваному рішенні не взято до уваги те, що в договорі купівлі-продажу від 09.07.1974 вказано, що ОСОБА_3 купив 63,82% одноповерхового дерев`яного будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку в АДРЕСА_1 і загальна житлова площа всього вищезазначеного будинку в цілому становить 108,7 кв.м., тобто ОСОБА_3 купував не умовні проценти, а чітко визначені квадратні метри.

Також, на думку ОСОБА_1 , судом першої інстанції не враховано, що будинок, який належав спадкодавцеві, є відокремленою дерев`яною будівлею, що має свій фундамент, окремий вхід, окреме електро, водо та газопостачання, роздільні дахи, а будинок ОСОБА_6 є відокремленою цегляною будівлею, який також має свій фундамент, окремий вхід, окреме електро, водо та газопостачання, роздільні дахи.

Поміж того, позивачка посилається на те, що суд прийшов до невірного висновку, що Славутська міська рада є неналежним відповідачем у цій справі, що стало підставою для відмови у задоволенні позову, адже такий висновок не узгоджується з нормами діючого законодавства та судовою практикою Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Данилюк О.М., просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 113,3 кв.м., яке складається з: коридор - 6,1 кв.м; кухня - 12,7 кв.м.; кухня - 7,6 кв.м.; санвузол - 4,2 кв.м.; кімната - 12,8 кв.м.; комора - 2,5 кв.м.; кімната - 18,3 кв.м.; кімната - 28,7 кв.м.; кімната - 20,4 кв.м.; хлів Б; хлів Д; хлів E; погріб Ж; хлів З; вбиральня Н.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Козійчук О.І., просить відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін Так, ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не було встановлено негативних наслідків зі сторони відповідача, оскільки останній не брав жодної участі у правовідносинах позивачки щодо спадкування майна.

На думку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами об`єктивних підстав звернення до суду, котрі б вказували на порушення її прав. Встановивши, що позивачці, котра вважаючи відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною, слід було оскаржувати постанову нотаріуса про відмову від 21.07.2022, що і було їй роз`яснено, суд обґрунтовано виснував, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, повинна довести факт порушення невизнання чи оспорення її прав свобод чи інтересів саме вказаним нею відповідачем. ОСОБА_2 також зауважує, що оскаржуване рішення є правильним та справедливим, оскільки судом повністю досліджено усі обставини справи, зроблено правильні висновки та вірно застосовані відповідні норми матеріального права.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Данилюк О.М. підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник відповідача Славутської міської ради, треті особи ОСОБА_2 та представник Славутської державної нотаріальної контори в особі Ізяславської державної нотаріальної контори до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Козійчук О.І. просив розгляд справи проводити без його участі та участі ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із неналежності відповідача, адже позивачкою не надано належних і допустимих доказів порушення саме Славутською міською радою будь-яких її прав щодо спадкового майна; що відповідач взагалі здійснював чи має здійснювати будь-які дії відносно спадкового майна.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з частиною 1 статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Звернувшись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 64/100 частини (63,82%) житлового будинку. І з огляду на предмет зазначеного спору, належними відповідачами у цій справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №415/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т.1 а.с. 43-113) вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України звернулася його дружина ОСОБА_1 , інші спадкоємці за заповітом і за законом, чи які усуненні від права на спадкування, або неприйняли спадщини, чи відмовилися від її прийняття відсутні.

І суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, не врахував вищенаведене та не звернув належної уваги на те, що позивачка свої вимоги пред`явила до належного відповідача - Славутської міської ради, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у задоволення позову з цих підстав.

І доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є такими, що заслуговують на увагу.

А тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню та враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції, слід ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів виходить із наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно: 63,82% житлового будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 1974 року, яку прийняла ОСОБА_1 (т.1 а.с. 45 -113).

Власником 36,18% (36/100) частин житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (т.1 а.с. 183).

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 09.10.2019 щодо об`єкту нерухомості, реєстраційний номер 106: житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа житлового будинку 190,3 кв.м., житлова площа 126,9 кв.м.; житловий будинок, позначений на плані літ. А1, з надвірними будівлями: хлів площею 13 кв.м., позначений літ.Б, хлів площею 5,8 кв.м., позначений літ. Д, хлів площею 27,2 кв.м., позначений літ.Е, погріб площею 10 кв.м., позначений літ. Ж, хлів площею 4,9 кв.м., позначений літ.З, літня кухня площею 36 кв.м. з прибудовою площею 2,8 кв.м., позначений літ.Г, вбиральня площею 1 кв.м., позначений літ. И (т.1 а.с.183).

21.07.2022 постановою В.о. завідувача Славутської державної нотаріальної контори, завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори А. Ефендієвою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частини житлового будинку, що належить померлому ОСОБА_3 , і знаходиться в АДРЕСА_1 . Із вказаної постанови слідує, що підставою відмови є відмова ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 6382/10000 (64/100) частини (63,82%) житлового будинку, що належала її чоловіку ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1974, без зазначення приміщень і надвірних будівель, що належать саме до цієї частин будинку. Так як співвласниками будинковолодіння не було проведено поділу і виділу часток житлового будинку з присвоєнням поштової адреси та наявності судового спору між співвласниками цього будинковолодіння, тому відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину з зазначенням приміщень, їх площ та надвірних будівель (т.1 а.с. 10-11).

04 грудня 2023 року КП Шепетівським районним бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт № НОМЕР_1 , в якому викладено схематичний план будинку, план поверху та експлікацію приміщень і відповідно до якого загальна площа приміщень складає 113,3 кв.м., з яких: коридор 6,1 кв.м.; кухня 12,7 кв.м.; санвузол 4,2 кв.м.; кімната 12,8 кв.м.; комора 2,5 кв.м.; кімната 18,3 кв.м.; кімната 28,7 в.м.; кімната 20,4 кв.м. (т.2 а.с.70-72).

Рішенням Ізяславського районного суду від 29 грудня 2010 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 будинком АДРЕСА_1 ) шляхом знесення самочинно збудованих прибудов, самочинно збудованого перекриття простору між будівлями домоволодіння, відновлення розмірів прибудови до житлового будинку. Дане рішення було виконано відповідачем.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року, що набрало законної сили 26 червня 2019 року, у справі №679/575/14-ц позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Славутської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 , про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково. Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 1217 кв.м (0,1217 га), що на АДРЕСА_1 , визнавши право на користування земельною ділянкою: за ОСОБА_1 площею 887,76 кв.м (0,088776 га) за точками 31, 32, 33, 2, 1, 30, 29, 28, 27, 26, 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 18, 17, 16, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41; за ОСОБА_2 площею 329,24 кв.м (0,032924 га) за точками 1-30. В іншій частині позову відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Славутської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 , про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 177 грн 15 коп судових витрат (т.1 а.с.12-17).

Цим рішенням встановлено, що визначені частки співвласників спірного житлового будинку є співмірними з частками останніх у користуванні земельною ділянкою, на якій розташоване будинковолодіння. Зокрема, відповідно до даних досліджених судом доказів, ОСОБА_2 належить право на користування земельною ділянкою площею 329, 24 кв.м (910 х 36,18%), а ОСОБА_1 - 580,76 кв.м (910 х 63,82%) та надлишки земельної ділянки в розмірі 1032 кв.м, з яких ОСОБА_7 у безстрокове користування виділено 500 кв. м.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 12 січня 2022 року у справі №682/240/21, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання знесення самочинно збудованих прибудов, виділення частки з спільної власності та стягнення моральної шкоди, відмовлено (т.1 а.с.155-156).

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частин 3 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно положень статті 316 ЦК України правом власності визнається право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України подані учасниками справи та їх представниками докази, врахувавши предмет спору, звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частини (63,82%) житлового будинку та постанову в.о. завідувача Славутської державної нотаріальної контори завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори від 21.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частини спірного житлового будинку, беручи до уваги, що спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1974 належало 63,82% одноповерхового дерев`яного будинку з надвірними будівлями до цієї частки будинку в АДРЕСА_1 та зважаючи на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2019 третій особі ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 3618/10000 житлового будинку по АДРЕСА_1 та дані технічного паспорту № НОМЕР_1 від 04.12.2023 реєстраційний номер у реєстрі будівельної діяльності ТІ01:7495-1936-8270-7558 щодо переліку приміщень спірного будинку та їх площ і виходячи із меж позовних вимог, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, визнавши за останньою в порядку спадкування за законом право власності на 6382/10000 (64/100) частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 113,3 кв.м., яке складається з: коридору пл. 6,1 кв.м.; кухні пл. 12,7 кв.м.; кухні пл. 7,6 кв.м.; санвузла пл. 4,2 кв.м.; кімнати пл. 12,8 кв.м.; комори пл. 2,5 кв.м.; кімнати пл. 18,3 кв.м.; кімнати пл. 28,7 кв; кімнати пл. 20,4 кв.м.; хліву Б; хліву Д; хліву Е; погрібу Ж; хліву З; вбиральні Н, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи із слідуючого.

Встановлено, що ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивачки, адвоката Данилюка О.М., про уточнення позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 113,3 кв.м., яке складається з: коридору пл. 6,1 кв.м.; кухні пл. 12,7 кв.м.; кухні пл. 7,6 кв.м.; санвузла пл. 4,2 кв.м.; кімнати пл. 12,8 кв.м.; комори пл. 2,5 кв.м.; кімнати пл. 18,3 кв.м.; кімнати пл. 28,7 кв.м.; кімнати пл. 20,4 кв.м.; хліву Б; хліву Д; хліву Е; погрібу Ж; хліву З; вбиральні Н.

А відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так як оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права і, як наслідок, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Данилюком Олександром Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на 6382/10000 (64/100) частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай