ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1680/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/1449/23 Категорія: 304090000 Акулов Є.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 (повний текст складено 28.02.2024, суддя в суді першої інстанції Акулов Є.М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

в с т а н о в и в :

у грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 в сумі 23 120,50 грн.: з яких 6500,00 грн. основна сума боргу, 16620,50 грн. - заборгованості за відсотками.

В обґрунтування вимог вказано на те, що позивач у справі набув права вимоги до відповідача за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 14898,00 грн. заборгованості за кредитним договором та 2684,00 грн. судового збору з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості відповідача, яка нею погашена не була.

Також суд врахував, що розмір простроченої заборгованості боржника перед первісним кредитором складає загалом 14898,00 грн. (6500,00 грн. тіло кредиту + 8398,00 грн. відсотки за користування), що збігається із розрахунком заборгованості, який передано первісним кредитором при відступленні права вимоги, то саме така сума підллягає стягненню на користь позивача у справі.

Відповідача подала на вказане рішення суду 23.09.2024 апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, посилаючись на незаконність висновків суду у справі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вказано на те, що про розгляд справи вона не знала, адже за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає, з цих підстав вважає, що суд у справі неналежним чином повідомив її про розгляд справи.

Позивач особисто кредитних договорів не укладала, коштів не отримувала, електронного підпису не має. З урахуванням цього вона зверталася до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Позивач надав суду не виписку по рахунку, а квитанцію, яка не містить обов`язкових реквізитів.

Позивачем не надано оригіналу електронного доказу щодо надання кредитних коштів.

Суд розглянув справу упереджено та суддя в суді першої інстанції тиснув на відповідача та не довіряв їй. З цих підстав суддю районного суду слід притягнути до відповідальності та відшкодувати відповідачу моральну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 26.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 334770908 від 26.07.2021 (а.с.5-8), який підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, у розмірі Кредитного ліміту на суму 6500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредитного продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила»).

Згідно п. 1.3. Договору Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 6500,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 25.08.2021.

Відповідно до п.1.7. Договору, Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дня отримання суми Кредиту Позичальником, а саме до 25.08.2021 року.

За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, згідно п. 1.9. Договору.

Так згідно п. 1.9.1. у строк визначений п. 1.7. Договору (Дисконтний період), нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним.

З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним.

Станом на 21.10.2022 заборгованість по кредиту не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №334770908 від 26.07.2021 (а.с. 12) борг позичальника становить 6500,00 сума заборгованості за основною сумою боргу та 8398,00 грн. сума заборгованості за відсотками, що разом становить 14898,00 грн., що сторонами справи доказами не спростовується, зокрема, відповідачем не надано доказів принаймні часткового погашення борги перед кредитором.

Далі, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором та 31.12.2020. Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с 16-18), тим самим ТОВ «Таліон Плюс» стало новим кредитором.

Відповідно до Реєстру боржників № 153 від 28.09.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 (а.с. 15).

Згідно наданого Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 14898,00 грн., - 6500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 8398,00 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 12).

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач у справі) укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до п. 2.1 якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.19-20), тим самим ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №1 віл 21.10.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 23120,50 грн., з яких 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумую боргу та 16620,50 сума заборгованості за відсотками (а.с. 21).

Згідно наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 334770908 від 26.07.2021 станом на 30.11.2023, заборгованість складає 23120,50 грн. (а.с. 22), яку відповідачка новому кредитору також не сплатив, і яку позивач вимагає стягнути в судовому порядку.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач, як позичальник, отримала кредитні кошти за договором та не повернула їх у визначені строки разом із нарахованими відсотками, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, вірно вказав про те, що позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив суму заборгованості, яка підтверджується матеріалами справи та складає 14898,00 грн. (6500,00 грн. тіло кредиту + 8398,00 грн. відсотки за користування), що вказано в розрахунку заборгованості, який передано первісним кредитором при відступленні права вимоги, та сторонами справи по суті не спростовується.

З такими висновками суду в цій справі апеляційний суд погоджується повністю, адже вони підтверджуються наявними у справі доказами та ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах та правому регулюванні правовідносин сторін.

Так апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника у справі про те, що про розгляд справи відповідач належним чином повідомлена не була, так як за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає, оскільки за приписами ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки надсилаються фізичним особам саме за їх зареєстрованим місцем проживання, що й зробив суд першої інстанції отримавши відповідні відомості від органу місцевого самоврядування.

При цьому інших адрес для інформування про справу сторони суду не повідомляли.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника і про те, що вона кредитних договорів не укладала, коштів не отримувала, електронного підпису не має, оскільки їх спростовано матеріалами справи, а саме наявним примірником кредитного договору від 26.07.2021 (а.с.5-8) з електронним підписом відповідача ОСОБА_1 із точним відображенням її ідентифікуючих даних ПІБ, податкового номеру, зареєстрованого місця проживання, електронної пошта та номеру телефону.

Також у договорі наявне посилання на одноразовий ідентифікатор відповідача, отриманий 26.07.2021 16:20:37, який введено позичальником самостійно 26.07.2021 16:21:11, що свідчить про відсутність сумніві у тому, що такий договір дійсно укладався, що заперечує скаржник.

Посилання скаржника на те, що вона зверталася до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, висновків суду у справі не спростовують, адже будь-яких рішень правоохоронних органів щодо вчинення злочинних дій по відношенню до відповідача у справі суду представлено не було.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи скаржника про те, що позивач надав суду не виписку по рахунку, а квитанцію, яка не містить обов`язкових реквізитів, апеляційним судом не беруться до уваги, адже квитанція від 26.08.2021 (а.с.14) підтверджує перерахунок відповідачу у справі в день укладення кредитного договору суми кредиту, погодженого в договорі, та містить посилання на підставу такого перерахунку, а саме кредитний договорів № 334770908 від 26.07.2021.

Аргументи скаржника про те, що суд розглянув справу упереджено та суддя в суді першої інстанції тиснув на відповідача та не довіряв їй доказами не підтвердилися.

Інші доводи відповідача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Одночасно апеляційний суд враховує, що предметом спору у справі є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в сумі 23 120,50 грн. Заочним рішенням ухвалено стягнути з відповідача 14 898,00 грн., тобто позовні вимоги задоволено на 64%. Однак суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача весь сплачений за розгляд справи судовий збір у сумі 2684,00 грн., хоча за приписами ч.2 ст.141 ЦПК України мав відшкодувати частину судових витрат, пропорційну до задоволеної частки позову.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 у даній справі слід змінити в частині визначення суми стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, яку встановити у розмірі 1717,76 грн.

Таким чином апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу, оскільки по суті вирішення спору рішення суду першої інстанції змін не зазнало.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 у даній цивільній справі змінити в частині визначення суми стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, яку встановити у розмірі 1717,76 грн.

У решті заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 у даній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30.10. 2024.

Суддя-доповідач

Судді