справа № 359/6767/20 головуючий у суді І інстанції Журавський В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», Акціонерного товариства «оператор Газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання протиправними дій та відключення від системи газопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

З 02 вересня 2020 року у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», Акціонерного товариства «оператор Газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання протиправними дій та відключення від системи газопостачання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про колегіальний розгляд цивільної справи.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року, яку обґрунтував тим, що під час постановлення даної ухвали головуючим суддею не прийнято до уваги аргументацію позивача. У зв`язку з цим позивач просив роз`яснити ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року в частині того, чому судом не були прийняті до уваги аргументи позивача та мотиви відхилення таких аргументів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 02 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року.

На переконання апелянта, в оскаржуваній ухвалі місцевий суд безпідставно послався на неможливість роз`яснення ухвал суду, оскільки попередньо подані клопотання позивача про роз`яснення ухвал суд розглядав.

Також апелянт вважає, що суд є непослідовним під час розгляду справи та затягує її розгляд.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», Акціонерного товариства «оператор Газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання протиправними дій та відключення від системи газопостачання, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року набрала законної сили та не підлягає примусовому виконанню; також ОСОБА_1 фактично порушено питання про зміну змісту ухвали, зокрема роз`яснення мотивів її постановлення, що суперечить вимогам ст. 271 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 271 ЦПК України визначено, що суд може роз`яснити судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Зі змісту зазначеної процесуальної норми вбачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.

При цьому, роз`ясненням рішення вважається викладення його у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 вказано, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Оскаржуваною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про колегіальний розгляд цивільної справи. Це судове рішення не є таким, що підлягає виконанню в розумінні статті 271 ЦПК України, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у роз`ясненні зазначеної ухвали суду.

Питання, на які посилається заявник в обґрунтування необхідності роз`яснення судового рішення стосуються мотивів прийняття судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, з урахуванням практики Верховного Суду, яка на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при застосуванні норм права до виниклих правовідносин, дійшов правильного висновку про відсутність передбачених процесуальним законодавством підстав для роз`яснення судового рішення.

Поряд з цим, твердження апелянта про непослідовність суду під час розгляду справи та затягування її розгляду виходять за межі предмету апеляційного оскарження.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, а зводяться виключно до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з правом людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення ЄСПЛ у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги процесуального права при його постановленні, тому ухвалу суду, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова