КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Кафідової О.В.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»(далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначив, що у листопаді 2021 року він отримав постанову Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. про звернення стягнення на його доходи по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 від 27 травня 2021 року. З постанови дізнався про примусове стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 462 544,13 грн. за виконавчим написом Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. № 4848 від 25 березня 2021 року. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття приватним виконавцем неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису. ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4848 від 25 березня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис № 4848 від 25 березня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., судовий збір у розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року залишено без задоволення заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про перегляд заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , включаючи стягнення витрат на правничу допомогу. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що зміст договорів, які надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису не суперечить чинному законодавству, в судовому порядку договори не були визнані недійсними. Суд не встановив наявність між сторонами реального спору щодо існування заборгованості та її розміру. Відшкодовуючи ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за рахунок ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд не звернув уваги на те, що доказів здійснення оплати наданих правничих послуг не надано. Стягнуті судом витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності в зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, з огляду на складність справи є завищеними.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини. (а.с. 177-206 т. 1).

25 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинений виконавчий напис № 4848 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 600162049 від 11 липня 2012 року в сумі 461 044,13 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 156 657,92 грн., сума заборгованості за відсотками та комісією - 304 386,21 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 500,00 грн., загальна сума - 462 544,13 грн., строк, за який проводиться стягнення - період з 16 січня 2019 року по 16 березня 2021 року (а.с. 53 т. 1).

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 27 травня 2021 року (а.с. 56 т. 1).

За результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_1 суд визнав виконавчий напис № 4848 від 25 березня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал`заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог ОСОБА_1

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а) оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку зміни визнані незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року (в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» не доказів надання приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуку Т.В. належних документів, які підтверджували безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, та періоду нарахування такої заборгованості. А тому дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 4848 від 25 березня 2021 року, вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів відхиляє посилання ТОВ «Вердикт Капітал» на те, що пред`явлені нотаріусу для вчинення виконавчого напису договори не були визнані недійсними договори, оскільки це не спростовує правильності висновку суду першої інстанції щодо неправомірності виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення із ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_1 в суді першої інстанції надавалася адвокатом Адвокатського бюро «Москаленко і Партнери» Москаленко А.В. Надання правничої допомоги позивачу підтверджується матеріалами справи, а тому позивач мав право на відшкодування витрат на правничу допомогу.

При цьому за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. На підтвердження законності вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу адвокатом Адвокатського бюро «Москаленко і Партнери» Москаленко А.В. надана копія квитанції №26 про сплату ОСОБА_1 за договором про надання правничої допомоги кошти в сумі 30 000 грн. (а.с. 90 т. 1). Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про недоведеність позивачем факту оплати послуг адвоката.

Колегія суддів не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром витрат на правничу допомогу 30 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вказаних положень та, вирішуючи питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, не надав оцінку співрозмірності заявлених витрат складності справи та об`єму наданих адвокатом послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, складання позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не потребувало аналізу великої кількості документів. У справах даної категорії наявна усталена судова практика.

Надання правничої допомоги ОСОБА_1 в даній справі фактично зводилося до складання та подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Разом з позовом була подана заява про вирішення справи без участі позивача і його представника. Справу суд розглянув за правилами спрощеного провадження, ухваливши заочне рішення.

Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає, що із ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягали стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Таким чином, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року підлягає зміні в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року змінити в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

В іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.