Справа №949/646/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання, разом із спадкодавцем - його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . До дня її смерті, заявник постійно з нею проживав без реєстрації, вів спільне господарство, піклувався про неї, купував необхідні ліки. Після смерті матері відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки, площею 1,44 га, 2,50 га та 0,1500 га, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Нивецької сільської ради. Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявник звернувся до приватного нотаріуса, однак остання повідомила йому, що факт проживання зі спадкодавцем на день смерті, не підтверджено належними документами, оскільки адреса проживання його матері значиться: АДРЕСА_1 , в той час, як адреса проживання заявника: АДРЕСА_1 , а відтак видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно нотаріус не може. Встановлення факту спільного проживання разом з матір`ю, заявнику потрібно для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після її смерті. З цих підстав заяву просить задоволити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задоволити, із зазначених в ній підстав.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що до дня смерті ОСОБА_2 , заявник проживав разом із нею за однією адресою, вів з нею спільне господарство, доглядав її, піклувалася про неї та купував необхідні ліки, продукти харчування, а коли померла, то поховав її. На даний час заявник і надалі продовжує там проживати.

Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 липня 2014 року (а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки, площею 1,44 га, 2,50 га та 0,1500 га, які розташовані на території Нивецької сільської ради та призначені для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серії РВ №047274 від 07 листопада 2003 року, серії РВ №038062 від 05 листопада 2003 року та серії ЯК №416103 від 15 грудня 2010 року (а.с.13, 14, 15).

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 1959 року (а.с.7).

Згідно довідки №108/02 від 13 березня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно акту обстеження фактичного місця проживання №104 від 13 березня 2024 року, на дату смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за її місцем проживання постійно, спільно проживав без реєстрації її син - ОСОБА_1 , який вів з нею спільне господарство та доглядав її до смерті. Купував їй ліки та займався її похованням (а.с.9).

Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявник звернувся до приватного нотаріуса. Проте, як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Скирі А.В. №87-01-16 від 28 березня 2024 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі свідоцтва на право на спадщину заявнику було відмовлено, оскільки факт його проживання зі спадкодавцем на день її смерті, не підтверджено належними документами (а.с.12).

Згідно Витягу із Спадкового реєстру №76398942 від 28 березня 2023 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.11).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.

Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації ним права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті його матері.

Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання заявника ОСОБА_1 , разом із його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем - його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24 травня 2024 року о 16-30 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12 квітня 2000 року, Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Виконавчий комітет Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, вул. Воробинська, 16, м.Дубровиця Сарненський район Рівненська область, .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.