Справа № 461/6880/18
Провадження № 6/461/393/24
УХВАЛА

21.10.2024 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» Вишневської Олени Ігорівни про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка її заявила, суть питання, яке вирішується судом

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» - Вишневська Олена Ігорівна, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, у якій просить замінити вибулого стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк», на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» боргу за кредитним договором.

Заяву обґрунтовує тим, що 31.10.2018 Галицький районний судом міста Львова за результатами розгляду цивільної справи № 461/6880/18, ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2016 року № V01.200.74020 з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» 23042 гривень 67 копійок та 1762 гривень судового збору. На підставі вказаного рішення, стягувачу було видано виконавчий лист. Головним державним виконавцем Літенського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Іванцовою Ларисою Петрівною 31.08.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у ВП №61752234. Згідно із Договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.06.2016 року № V01.200.74020.

На підставі наведеного, просить заяву задовольнити, а також поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по рішенню у справі № 461/6880/18 відносно боржника ОСОБА_1 .

Представник заявника у судове засідання не з`явився, згідно з прохальною частиною заяви, просить суд проводити розгляд справи за її відсутності.

Заінтересовані особи (учасники провадження (сторони) у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 3 статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, зважаючи на наявність у матеріалах справи даних про вжиття судом заходів щодо належного повідомлення учасників процесу, зокрема даних про скерування повідомлень рекомендованою кореспонденцією, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Судом встановлено, що 31.10.2018 Галицький районний судом міста Львова за результатами розгляду цивільної справи № 461/6880/18, ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2016 року № V01.200.74020 з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» 23042 гривень 67 копійок та 1762 гривень судового збору. На підставі вказаного рішення, стягувачу було видано виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.06.2016 року № V01.200.74020.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи із змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд враховує те, що конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Суд погоджується з доводами заявника щодо підстав поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, адже пропущення такого фактично відбулось з вини первісного стягувача, який не вжив дієвих заходів задля виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак, заява у цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» Вишневської Олени Ігорівни про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню. Окрім того, суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 433 ЦПК, поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 260, 442 ЦПК України,

постановив:

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» Вишневської Олени Ігорівни про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова по справі №461/6880/18.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/6880/18 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2016 року № V01.200.74020, з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 23-А, нежитлове приміщення № 35-А).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький