Справа № 756/9060/24
Провадження № 2/756/4190/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Коцюби О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Ярош А.Д. через систему «Електронний суд» звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

13.09.2024 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просить суд надати сторонам строк на примирення терміном у один місяць, в обґрунтування чого вказує, що вони з позивачем останній час проживають окремо. З початку укладання шлюбу, так і по сьогоднішній день відповідач прикладає всі зусилля для збереження шлюбу. Час від часу у сторін дійсно виникають непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які рідко переходять у конфлікт, але вони носять тимчасовий характер. Це обумовлюється тим, що у сторін не достатньо співпадають розуміння своїх ролей у складі сім`ї і тим самим вони пред`являють один до одного неузгоджені очікування і вимоги. Відповідач докладає масимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між сторонами без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом. Відповідач вважає, що усі найважливіші питання життя мають вирішуватися подружжям спільно, виважено, на засадах рівності в стосунках. Він зацікавлений у збереженні сім`ї і правильного формату стосунків, з турботою про емоційний і матеріальний стан дружини вважає, що у них відсутні підстави для розірвання шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні наполягав на наданні сторонам строку на примирення, проти розірвання шлюбу заперечував, при цьому, зазначив, що не чинив психологічний тиск та фізичне насильство щодо позивача.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивач категорично заперечує проти надання їм з відповідачем строку на примирення, не хоче з ним проживати та не бажає зустрічатися, оскільки чоловік чинив психологічний тиск та фізичне насильство щодо неї, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відтак, просить відмовити у задоволенні заяви про надання примирення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши заяву про надання строку для примирення, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019.

Сторона позивача заперечувала можливість примирення з відповідачем та просила суд відмовити у задоволенні поданої заяви.

Беручи до уваги наведене, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю та те, що сторони після відкриття провадження у справі про розірвання шлюбу, до цього часу не примирились, позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивачки, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим.

За таких обставин, у задоволенні заяви про надання часу для примирення сторін у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголоження суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 20.09.2024.

Суддя М.М. Ткач