Провадження № 2/205/4822/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання протиправними розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача ПрАТ «ДМЗ» про визнання протиправними розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначені матеріали передані в провадження судді канцелярією суду 24 жовтня 2024 року.

Ознайомившись із матеріали позовної заяви, вважаю, що позов не відповідає вимогам п.п. 1, 2, 3; 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме:

-позивачеві слід вірно зазначити найменування суду, до якого подається заява, - Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, адже назва суду не змінювалася;

-позивачеві необхідно зазначити свій РНОКПП, або надати відмітку, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта;

-позивачеві слід зазначити ціну позову, оскільки вона у позовних вимогах зокрема просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу;

-позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги та зазначити, яке розпорядження, та який наказ позивач просить визнати протиправними, а також вказати, в якому розмірі вона просить стягнути належні їй до сплати суми;

-позивачеві необхідно додати до виправленої позовної заяви її копію для відповідача.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вказаних вимог позивачем не сплачено судовий збір, якій підлягає сплаті.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки відповідно до зазначеної норми ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач у позовних вимогах просить суд визнати протиправними розпорядження директора з персоналу ПрАТ «ДМЗ» № 492 та наказ генерального директора ПрАТ «ДМЗ» № 312, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобов`язати вчинити певні дії.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач не звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання протиправними розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, позивач не звільнена від сплати судового збору та їй слід сплатити судовий збір, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

А згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

В той же час, відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників (Постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви не поданою та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, позивачі звільнені від сплати судового збору за подання даного позову в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а не за стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, позивачеві за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід сплатити судовий збір відповідно до розміру судового збору, встановленого абз. 3 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням вимог ч. 3 ст. 4 цього Закону, виходячи ціни позову, за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Новокодацький район/22030101; код отримувача: 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; р/о: UA0004633; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації, підприємства), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська .

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У позовній заяви позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, за які підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3 633 грн. 60 коп. (1 211 грн. 20 коп. х 3 вимоги = 3 633 грн. 60 коп.) за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Новокодацький район/22030101; код отримувача: 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; р/о: UA0004633; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації, підприємства), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська .

За таких обставин, заяву необхідно залишити без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України, про що повідомити позивача та надати їй строк для виправлення викладених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання протиправними розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та запропонувати позивачеві усунути недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали, з додержанням вимог п.п. 1, 2, 3; 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: