Справа № 539/476/24
Провадження № 2-о/539/31/2024
УХВАЛА

13.02.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в особі судді Овчаренко О.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком, -

встановив:

Адвокат Жага Е.Г. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_2 . В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що з початку збройної агресії російської федерації проти України мати дитини виїхала до Туреччини та залишила дитину проживати з батьком, мати не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною. Дитиною опікується лише батько, з яким дитина проживає та перебуває на його повному утриманні. Встановлення цього факту необхідно заявнику з метою захисту прав та інтересів дитини, а також прав заявника як батька. Вирішуючи питання про відкриття провадженні у справі за цією заявою, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком необхідне заявникові з метою захисту прав та інтересів дитини, а також прав заявника як батька. Суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків у правовідносинах з заінтересованою особою ОСОБА_2 , тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника у правовідносинах з ОСОБА_2 . Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. Отже, захист порушених прав у зв`язку з тим, що один із батьків не приймає участі у вихованні дитини, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановленні цим розділом. Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і здійснення догляду батьком за неповнолітньою дитиною без участі матері не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст.293, 315 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Оскільки з обставин, які заявник вказує в заяві, вбачається спір про право, суд дійшов висновку про те, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком необхідно відмовити. Роз`яснити заявнику його право вирішити питання про ухилення матері дитини від виконання батьківських обов`язків шляхом звернення до суду з позовом на загальних підставах. Керуючись ст.ст. 10, 17, 44, 260, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

постановив: Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком. Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.Л.Овчаренко