ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8074/24 Справа № 196/85/16 Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Волинець Т.В. звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просила виконавчий лист від 09.12.2016 року, виданий у справі №196/85/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 73 500,00 доларів США, визнати таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-5).

В обгрунтування заяви заявник посилалась на те, що 09.12.2016 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі №196/85/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 73 500,00 доларів США. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 11.10.2019 року.

25.03.2024 року при ознайомленні з матеріалами ВП №72652756, яке перебувало у приватного виконавця Афанасьєвої Є.О., ОСОБА_1 виявив, що виконавчий лист від 09.12.2016 року містить відмітку від 10.10.2022 року про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (за відсутності майна боржника), яка здійснена державним виконавцем Самарського ВДВС у м.Дніпро Федько Б.А.

Також на виконавчому листі наявна відмітка іншого державного виконавця Самарського відділу ДВС у м.Дніпрі Муско І.М. від 30.08.2023 року про його повернення стягувачу з підстав п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», яка здійснена в межах ВП 72649888.

Однак, відомості АСВП щодо наявності виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 містять лише 2 записи - про ВП №№72649888 та №72652756 від 30.08.2023 року.

Отже, в період з дати видачі виконавчого листа 09.12.2016 року до 30.08.2023 року (майже 7 років) вищезазначений виконавчий лист не пред`являвся на виконання, більш того, строк його пред`явлення на виконання сплив 11.10.2019 року, поновлення строку судом не розглядалось.

03.04.2024 року на адресу Самарського відділу ДВС у м.Дніпрі адвокатом Волинець Т.В. було направлено адвокатський запит №03/04 для з`ясування обставин проставлення відмітки 10.10.2022 року.

09.04.2024 року листом за вих.№20450 Самарський відділ ДВС у м.Дніпрі повідомив про необхідність додаткового строку для надання відповіді.

30.04.2024 року на адресу адвоката надійшов лист за вих.№24632, в якому зазначено, що відмітка від 10.10.2022 року про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (за відсутності майна боржника), яка здійснена державним виконавцем Самарського відділу ДВС у м.Дніпро Федько Б.А. проставлена помилково, будь-яке виконавче провадження за цим виконавчим листом станом на дату відмітки у відділі відсутнє. 17.05.2024 року на адресу адвоката Волинець Т.В. також надійшла постанова №72649888 від 16.05.2024 року, винесена начальником Самарського відділу ДВС у м.Дніпрі, про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою скасовано усі постанови, винесені державним виконавцем Муско І.М., в межах цього ВП. Підставою для скасування слугувало порушення вимог закону щодо місця відкриття виконавчого провадження, визначеного ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене вважає, що ВП №72649888, не могло бути відкрите Самарським відділом ДВС у м.Дніпрі, не тільки з підстав порушення територіальності, так і з підстав спливу строк пред`явлення виконавчого листа до виконання станом на 30.08.2023 року, а тому виконавчий лист має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Отже, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа у справі №196/85/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 73 500,00 доларів США встановлено до 11.10.2019 року, а тому заява підлягає задоволенню.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено (а.с. 41-42).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Волинець Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити (а.с. 45-48, 57-60).

ОСОБА_2 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 (провадження №61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, провадження №61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження №61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001, провадження №61-1762ав22.

Встановивши, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України було його процесуальним обов`язком, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Доводи заявника про те, що відомості АСВП щодо наявності виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 містять лише 2 записи - про ВП №№72649888 та №72652756 від 30.08.2023 року є безпідставними оскільки спростовуються витягом з АСВП (станом на 21.05.2024 року), який наявний в матеріалах справи (а.с. 9) так і відомостями АСВП (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) станом на дату перегляду оскаржуваної ухвали, з яких вбачається, що ОСОБА_2 пред`являв до виконавчої служби виконавчий лист, який є предметом розгляду у даній справі та Соборним ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 11.07.2016 було відкрито виконавче провадження.

Вищевказане також спростовує доводи заявника стосовно того, що в період з дати видачі виконавчого листа 09.12.2016 року до 30.08.2023 року (майже 7 років) вищезазначений виконавчий лист не пред`являвся на виконання.

Доводи стосовно пропуску стягувачем строку на апеляційне оскарження колегія суддів відхиляє оскільки такі спростовується доказами наявними в матеріалах справи, відомостями АСВП, з яких вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа, який є предметом розгляду у даній справі переривався. Зі змісту постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. від 15.04.2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу, видно, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 15.04.2027 року. Вказана постанова приватного виконавця є чинною та в судовому порядку не скасована.

Враховуючи вищевикладане також є безпідставними доводи про те, що ВП №72649888, не могло бути відкрите Самарським відділом ДВС у м.Дніпрі, не тільки з підстав порушення територіальності, так і з підстав спливу строк пред`явлення виконавчого листа до виконання станом на 30.08.2023 року.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна