Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/5250/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Лежух Т.І.

відповідача ОСОБА_2

представника

відповідача адвоката Яцюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 і співвласником будинку, відповідно до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Фаворит-187».

24.05.2023 проведені загальні збори ОСББ «Фаворит-187», на яких була присутні член ревізійної комісії ОСББ «Фіворит-187» ОСОБА_2 . При цьому, сам позивач присутній на зборах не був, проти, від його імені був присутній і діяв його представник ОСОБА_3 який також проживає у будинку. Процес проведення зборів фіксувався на відеоносії: з боку ОСББ та з боку ОСОБА_3 .

Під час загальних зборів обговорювалися судові справи, які наявні ОСББ «Фаворит-187» та ОСОБА_1 .

Так, в процесі обговорення ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_3 та серед іншого гучно сказала фразу, яка стосувалася ОСОБА_1 : «…Він даже людину лобом вдарив. Ось свідєтєль, його вдарив…», що зафіксовано на обидва носії, якими фіксувалося проведення зборів.

Позивач також вказує, що під час загальних зборів, які відбулися 24.05.2023, вирішувалося й питання щодо включення ОСОБА_1 до складу ревізійної комісії ОСББ «Фаворит-187» і в результаті поширення такої недостовірної інформації членом ревізійної комісії ОСОБА_2 , яка має авторитет серед співвласників, ОСОБА_1 не було обрано до складу ревізійної комісії ОСББ.

Крім того, зазначено, що не існує жодного рішення суду, яким би ОСОБА_1 було притягнуто до кримінальної відповідальності за нанесення легких тілесних ушкоджень щодо будь-якого з мешканців ОСББ «Фаворит-187»; жодна особа не зверталася із заявою про вчинення щодо нього такого кримінального правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що відповідач здійснила поширення недостовірної інформації, яка стосується вчинення ОСОБА_1 кримінально караного діяння нанесення ушкоджень іншій людині; вона поширила таку недостовірну інформацію на загальних зборах ОСББ «Фаворит-187» серед великої кількості людей, внаслідок чого позивач отримав репутацію людини, схильної до вчинення фізичного насильства; саме внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації, його не було обрано до складу ревізійної комісії об`єднання; поширення відповідачем вказаної інформації під час загальних зборів спричинило позивачу значний стрес, погіршення самопочуття; наявне кримінальне провадження щодо вчинення відповідачем аналогічних дій щодо позивача. На думку позивача, ОСОБА_2 має спростувати поширену нею недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який її було поширено, тобто під час чергових загальних зборів, які відбудуться після набрання законної сили рішення на користь позивача.

Також у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат: сплачено при подачі позову судовий збір, а також позивачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000грн. за складання позовної заяви. Крім того, повідомлено, що вартість участі представника позивача в судових засіданнях по даній справі становитиме, відповідно: 3000грн. за участь в 1 засіданні, всі інші види правової допомоги будуть оцінюватися з розрахунку 4000грн. за 1 годину роботи адвоката.

Таким чином, посилаючись на ст. ст. 3, 32 ч.4, 68 Конституції України, ст. ст. 23, 200, 201 ч.1, 275, 277, 280, 297, 299 ЦК України, позивач просить суд, - визнати недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 під час загальних- зборів ОСББ «Фаворит-187», а саме: «…Він даже людину лобом вдарив. Ось свідєтєль, його вдарив…» та зобов`язати її спростувати таку інформацію на чергових загальних зборах ОСББ «Фаворит-187», які відбудуться після набрання рішенням законної сили; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000грн. 00коп.; покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом справи.

Відповідачем відзив на позов подано не було.

Ухвалою суду від 16.08.2023 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, які викладені у позовній заяві. З самого початку проживання у будинку, позивач почав задавати голові правлення ОСББ «незручні питання» щодо тарифів, витрат ОСББ тощо і вона зі своїми прибічниками почали до нього погано ставитись, склали щодо нього негативну думку, в тому числі заявляли, що він когось побив, а тому він звернувся до суду. Зокрема, зазначено й про те, що відповідачем на публічному заході було оприлюднено недостовірну інформацію щодо позивача, що для останнього потягло негативні наслідки: погіршилися відносини з сусідами, знайомими, які проживають у будинку; він не був обраний до ревізійної комісії; вважає, що у відповідача немає доказів, що він когось побив; погіршилося самопочуття, погано спить, п`є заспокійливе, відчуває погрозу своєму життю і здоров`ю, небезпеку; навіть після терміну, який пройшов після зборів, позивач перебуває у стресі, відчув приниження; про позивача створена думка, що він схильний до застосування відносно інших людей фізичної сили. Моральну шкоду оцінено у 10000грн. 00коп. (погіршення стану здоров`я, моральні страждання, дискредитація репутації). Судові витрати судовий збір та витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвокатом, докази щодо чого будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також просили винести окрему ухвалу щодо свідків, які вчинили протиправні дії проти правосуддя, оскільки вони дали неправдиві показання по справі і дискредитували ім`я позивача.

В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у позові. Відповідач, у розумінні ст. 92 ЦПК України, не дала згоду бути допитаною як свідок про відомі обставини, що мають значення для справи. Відповідач, як сторона по справі, пояснила, що у кінці червні 2021 року були загальні збори ОСББ, де був присутній і ОСОБА_4 . Збори не захотіли його взяти у склад ревізійної комісії та головою, на що він засмутився. ОСОБА_5 на зборах сказав, щоб усі втихомирились, бо був галас. До нього підійшов ОСОБА_4 і головою вдарив ОСОБА_5 , який похитнувся. Чоловіки, що були поруч, їх розняли, а ОСОБА_4 стояв і був обурений на те, що люди не захотіли взяти його до ревізійної комісії та головою. Відповідач стояла поруч і все бачила. При цьому, ОСОБА_4 не балатувався на посаду голови ОСББ; його хтось запитав: «Ви, що хочете бути головою?», на що він відповів, що так. Також пояснила, що 24.05.2023 вона була на загальних зборах ОСББ, але ніяких слів щодо ОСОБА_4 не розповсюджувала, звернень до зборів щодо позивача не було. Був представник ОСОБА_4 , який повідомив, що той хоче бути обраний у члени ревізійної комісії чи головою. Відповідач підійшла до цього представника і сказала, що ОСОБА_4 вдарив людину. Він запитав, чи є свідки, на що підійшов ОСОБА_5 і сказав, що ОСОБА_4 вдарив його. Поруч із представником стояв якийсь чоловік, який знімав відео на телефон. Вважає, що її слова не могли вплинути на рішення зборів по голосуванню з питання обрання ОСОБА_4 у члени ревізійної комісії. Вважають, що позовні вимоги не є обґрунтованими; позивач не довів, що потребує захисту його честь, гідність та ділова репутація. Вказують, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між словами відповідача та результатами голосування (144 особи - проти та 2 особи - за); моральна шкоди не доведена (відсутні звернення до психолога, лікаря, щодо погіршення стану здоров`я тощо); між сторонами немає жодних відносин. Крім того, зазначили, що слова відповідача не можна вважати недостовірною інформацією, як і не підтверджено факт розповсюдження недостовірної інформації; відсутнє коло осіб, які чули слова відповідача; відповідач не казала, що позивач вчинив злочин; відповідач нічого не повинна спростовувати, оскільки ОСОБА_5 24.05.2023 під час зборів підтвердив її слова про побиття; відсутні дані, що до початку зборів була позитивна інформація про ОСОБА_4 задля того, щоб він був обраний у члени ревізійної комісії; відповідач письмовим опитуванням не займалась і, відповідно, ніякого тиску на людей щодо голосування за ОСОБА_4 , чи проти не було. Також зазначили, що відсутні підстави для винесення окремої ухвали відносно свідків, оскільки оцінку їхнім показанням дасть суд. Відсутні дані, що свідки давали завідомо неправдиві показання і про неправдивість показань свідків не вказала сторона позивача. Подана заява про орієнтовний розрахунок витрат, пов`язаних із наданням відповідачу правничої допомоги, а докази будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що позивача знає наглядно, бо проживають в одному будинку. Був конфлікт між ним та ОСОБА_4 на зборах, які проходили десь у 2021 році; ОСОБА_4 нікому не давав говорити, а тому він (свідок) зробив йому зауваження, на що той підійшов і вдарив його головою у груди. До правоохоронних органів він щодо побиття не звертався, оскільки пожалів позивача, незважаючи на те, що він (свідок) образився, а той навіть не вибачився. Крім того, зазначив, що на зборах 24.05.2023 він (свідок) був присутній, але не чув слова ОСОБА_7 проти ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що являється головою ОСББ «Фаворит-187». Була присутні на зборах 24.05.2023, але негативних слів ОСОБА_7 щодо ОСОБА_4 , вона не чула, оскільки було шумно. Якесь питання ОСОБА_7 з`ясовувала у представника позивача (діяв по довіреності), підійшовши до нього, але з-за галасу, вона суті не чула. ОСОБА_5 був присутній на цих зборах, але стояв збоку і не втручався у розмову представника ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Представник запропонував висунути ОСОБА_4 у члени ревізійної комісії, але почався шум від людей, як негативна реакція на ОСОБА_4 ; проводилось опитування мешканців будинку, але потім за результатами голосування він не був обраний у члени ревкомісії. Коли ОСОБА_4 бере участь на зборах і на засіданні правління, то він веде себе агресивно і люди негативно його сприймають. На зборах у червні 2021 року він вів себе агресивно, у нього виник конфлікт із ОСОБА_5 , який попросив його не заважати вести збори, на що ОСОБА_4 підійшов до нього, образив ОСОБА_5 і після перепалки між ними, ОСОБА_4 вдарив його. Свідок бачила кивок головою ОСОБА_4 у бік ОСОБА_5 , від чого останній відсахнувся. Чоловіки їх розняли. Працівників поліції не викликали, оскільки все виникло несподівано.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що як мешканець будинку, 24.05.2023 був присутній на зборах ОСББ; від ОСОБА_7 ніяких слів, претензій щодо ОСОБА_4 він не чув; ОСОБА_7 вела себе тихо, не була емоційно настроєна. Крім того, показав, що 24.06.2021 він також був на зборах ОСББ, де був конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; між ними була штовханина, але ударів він не бачив; вони обидва стояли один проти одного.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 24.05.2023 вона була на зборах ОСББ; ОСОБА_4 був відсутній, але його представляв представник, який просив обрати ОСОБА_4 у члени ревізійної комісії. Потім проводилось опитування мешканців, які висловилися проти його обрання. Калашнік підійшла до представника ОСОБА_4 і сказала, що ОСОБА_4 не достойний бути членом ревкомісії, оскільки образив ОСОБА_5 (на зборах у червні 2021 року ОСОБА_4 вів себе недостойно, агресивно відреагував на зауваження ОСОБА_5 , підійшов і вдарив ОСОБА_5 головою в лоба). 24.05.2023 ОСОБА_7 на зборах сказала представнику ОСОБА_4 , що він вдарив ОСОБА_5 в голову і сказала вона правду; люди також підтримали, що була така ситуація.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що є мешканцем будинку, де проживає по-сусідству із ОСОБА_4 . 24.05.2023 він по довіреності представляв ОСОБА_4 на зборах ОСББ. Коли він пред`явив довіреність, то люди почали пред`являти йому різні претензії щодо ОСОБА_4 . Він передав усно зборам пропозицію щодо обрання ОСОБА_4 у члени ревкомісії. ОСОБА_7 стояла від нього на відстані близько 3-х метрів і сказала голосно, що ОСОБА_4 когось побив, почався шум. Крім того, показав, що у червні 2021 року він разом із ОСОБА_4 були присутні на загальних зборах ОСББ. Після того, як ОСОБА_4 задав голові ОСББ запитання по діяльності ОСББ та ревізійної комісії, підійшов ОСОБА_5 і почав пред`являти претензії ОСОБА_4 , між ними сталася словесна перепалка, заходів фізичного насильства не було і вони розійшлись. Свідок не є співвласником будинку, проживає у квартирі своєї матері і був присутній на зборах у червні 2021 року на прохання своєї матері; підтверджень про те, що був присутній на цих зборах, немає. Про події 24.05.2023 здійснювалося відео на належний йому телефон сусідом, а потім відеоматеріал він передав ОСОБА_4 . Результати голосування щодо обрання/необрання ОСОБА_4 членом ревізійної комісії, йому не відомі.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, переглянувши відеоматеріали, надані позивачем, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.01.2023 №321204803.

Відповідно до Статуту ОСББ «Фаворит-187» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

За інформацією голови правління ОСОБА_8 , що викладена у відповіді №16 від 03.09.2022 на адвокатський запит від 25.08.2022, станом на цю дату, ОСОБА_2 є членом ревізійної комісії ОСББ «Фаворит-187».

За результатами опитування співвласників ОСББ «Фаворит-187» стосовно введення ОСОБА_1 у члени ревізійної комісії: підсумки головування: за 2, проти 144, рішення не прийнято, що підтверджується протоколом загальних зборів №20 від 24.05.2023 (відповідь голови правління ОСОБА_8 на адвокатський запит №24 від 08.06.2023.). Аналогічна інформація містить у протоколі №20 від 24.05.2023 з додатком №3, які досліджені судом під час розгляду справи.

Під час судового розгляду справи судом переглянуті відеозаписи подій 24.05.2023, що на флеш-накопичувачу (сріблястий) відеозапис здійснював представник Шашлюка Пономар А.І. на свій мобільний телефон за допомогою сусіда; на флеш-накопичувачу (золотистий) відеозапис здійснювало ОСББ. Встановлено, що ОСОБА_2 , підійшовши до ОСОБА_3 , на його слова сказала йому: «Він …лобом людину (його) вдарив…» і вказала на ОСОБА_6 , який стояв поруч, як на особу, якому було завдано удар. Крім того, дехто із присутніх зазначив: «Ми всі бачили».

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основний закон України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і водночас гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (статті 3, 34 Конституції України).

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4 ст. 277 ЦК). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК).

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК).

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК).

Відповідно до абз. 1, 2, 3, 5, 6, 7 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до п. 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №1, під поняттям гідність розуміється визнання цінності кожної людини як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) уявленням про добро і зло; під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до п. 19 вказаної постанови Пленуму ВСУ №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.

Зміст поняття «фактичне твердження» було розкрито у постанові ВС від 01.02.2018 у справі № 757/33799/15-ц. Так, фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Тобто, спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або, які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. В будь-якому випадку, це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як передбачено п. 27 постанови Пленуму ВСУ №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (v0004700-95) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) (v0005700-01). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК (435-15) моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду (ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про інформацію»).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що відповідачем відносно нього під час загальних зборів ОСББ «Фаворит-187», які проводились 24.05.2023, була розповсюджена недостовірна інформація про те, що він, начебто, вдарив людину лобом, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, за умови відсутності постановленого відносно нього вироку суду про вчинення ним кримінального правопорушення (нанесення тілесних ушкоджень іншій людині). Крім того, поширення такої інформації, як на думку позивача, вплинуло на те, що його не було обрано членом ревізійної комісії ОССБ, спричинило значний стрес, погіршення самопочуття та створило репутацію людини, яка схильна до вчинення фізичного насильства.

Між тим, під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що інформація, яку 24.05.2023 вказала ОСОБА_2 , про те, що у червні 2021 року під час проведення загальних зборів ОСББ «Фаворит-187» мала місце подія, а саме, - стався конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , внаслідок якого останній головою вдарив ОСОБА_6 , знайшла своє підтвердження, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . Крім того, й свідок ОСОБА_9 показав, що 24.06.2021 на зборах бачив конфлікт між вказаними особами, штовханину між ними, які стояли один навпроти одного, хоча він не бачив ударів, враховуючи його розміщення стосовно цих осіб.

Той факт, що ОСОБА_6 та інші особи, які були очевидцями подій в червні 2021 року (конфлікту та удару ОСОБА_1 ОСОБА_6 ), не звернулися до правоохоронних органів із заявою про вчинення правопорушення позивачем та відсутність обвинувального вироку щодо нього, не свідчить про недостовірність інформації. Як на думку суду, висловлювання відповідача відносно позивача підтверджуються дослідженими доказами і, відповідно, мають під собою фактичне підґрунтя, що усуває підстави вважати таку інформацію недостовірною. При цьому, відповідач повідомила обставини, очевидцем яких вона безпосередньо була, а не вказувала на винуватість позивача у вчиненні того, чи іншого злочину.

Слід також зазначити, що показання свідка ОСОБА_3 щодо інформації про нанесення удару ОСОБА_1 . ОСОБА_6 при подіях, які мали місце у червні 2021 року на загальних зборах співвласників ОСББ, не спростовують інші досліджені докази, зокрема і показання інших свідків, які були допитані в судовому засіданні. Крім того, доводи ОСОБА_3 про те, що інформація, яку ОСОБА_2 повідомила йому стосовно ОСОБА_1 на загальних зборах від 24.05.2023, - вплинула на ділову репутацію останнього (необрання членом ревізійної комісії), є виключно його суб`єктивною думкою, з огляду на встановлені обставини та досліджені докази. Крім того, свідок суду показав, що результати голосування відносно ОСОБА_1 , йому не відомі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 15.01.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Лежух Т.І., про забезпечення доказів по справі (про витребування у СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 08.12.2022 про, начебто, повідомлення останньою про нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень іншій особі, - у кримінальному провадженні №0001662, відомості про яке внесені до ЄРДР 20.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України задля встановлення протиріч в наданих показах та інформації, яку поширила ОСОБА_2 ) відмовлено, оскільки, зокрема, вона не відповідає вимогам ст.116 ЦПК України та за наявності чинного рішення дізнавача про відмову у наданні дозволу потерпілому ОСОБА_1 на розголошення відомостей досудового розслідування, а саме допиту свідка ОСОБА_2 і, відповідно й у суду під час розгляду цивільної справи, відсутні повноваження щодо втручання у процесуальну діяльність органу досудового розслідування задля забезпечення показів у цивільній справі.

Таким чином, помилковими є твердженнями позивача про те, що суд у порядку цивільного судочинства може розглядатися даний спір і давати оцінку, усувати протиріччя та спростовувати інформацію (здобуті результати) органу досудового розслідування (дізнання), отриману при проведенні процесуальних дій (зокрема, допит свідка), оскільки такій інформації оцінка надається у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Крім того, безпідставними є доводи сторони позивача про те, що потребує захисту його ділова репутація. Так, як зазначалось вище, під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Встановлено, що ОСОБА_1 не був на час подій і не є головою правління, членом правління, головою та/чи членом ревізійної комісії ОСББ «Фаворит - 187». Відповідно, відсутні підстави вважати, що було порушене його немайнове право на недоторканність ділової репутації. Також, на переконання суду, вважати, що з-за повідомленої відповідачем інформації щодо подій, очевидцем яких вона була і, яка підтверджена показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, - позивача не було обрано в члени ревізійної комісії ОСББ, - підстав немає, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та результатами голосування опитування співвласників цього ОСББ щодо введення ОСОБА_1 до складу ревізійної комісії (за 2, проти 144, рішення не прийнято), враховуючи додаток №3, який є невід`ємною частиною протоколу загальних зборів №20 від 24.05.2023.

За результатами розгляду справи, судом не встановлено всіх складових юридичного складу порушення прав позивача ОСОБА_1 , зокрема, що інформація відносно останнього була недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, а також, що оспорювана інформація порушує його особисті немайнові права (завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною, а також такою, що порушує права позивача, ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію, та про її спростування, - не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими; позивач не довів протиправності дій відповідача та, відповідно, порушення його особистих немайнових прав внаслідок поширення оспорюваної інформації.Відповідно, у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від основних, також слід відмовити.

15.01.2024 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лежух Т.І. подане клопотання про постановлення окремої ухвали щодо свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , оскільки, як зазначено, вони під час розгляду даної цивільної справи дали неправдиві показання, що суперечать показанням інших свідків по справі.

При цьому, слід зазначити, що окрім вказаних осіб, які допитані судом як свідки, показання були надані ще свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Крім того, незважаючи на посилання представника позивача у клопотанні про постановлення окремої ухвали, на показання свідка ОСОБА_11 , суд звертає увагу, що така особа, як свідок жодною стороною не заявлявся і, відповідно не допитувався.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Як на думку суду, стороною позивача у поданому клопотанні та за поясненнями, наданими в судовому засіданні, не наведено достатніх підстав та доводів для постановлення відносно допитаних свідків окремої ухвали. Показання свідків стосувалися обставин, які кожен із них сприймав безпосередньо. Крім того, судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Таким чином, законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, відповідно не підлягають до задоволення і вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_2 через представника адвоката Яцюка М.В. 15.09.2023 до суду подано заяву про судові витрати, в якій зазначено орієнтовний розрахунок витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката. Ця заява прийнята судом разом із повноваженнями адвоката та доказами судових витрат. Крім того, під час розгляду справи по суті представником відповідача заявлено, що остаточно докази щодо судових витрат будуть надані, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України. Отже, враховуючи норми ст.ст. 141 ч.8, 246, 264, 265 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити відкрите судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Яцюком М.В. 15.09.2023, про розподіл судових витрат на 15.02.2024 на 10-00, про що слід повідомити всіх учасників справи та їхніх представників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого його представником адвокатом Лежух Тетяною Іванівною про постановлення окремої ухвали відносно свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , - відмовити.

Призначити відкрите судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Яцюком Максимом Васильовичем 15.09.2023, про розподіл судових витрат на 15.02.2024 на 10-00.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 12.02.2024.

Головуючий: С. М. Позарецька