Провадження № 2/625/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2024 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в особі його представника Костюшка П.М. звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №, укладеним між його сторонами 04 вересня 2020 року, у розмірі 18337 гривень 59 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7115 гривень 23 копійки; заборгованості по відсоткам в сумі 00 гривень 60 копійок; заборгованості по комісії в сумі 11221 гривня 76 копійок.

Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача на користь позивача усі понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 04 вересня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладений кредитний договір.

Крім того, представник позивача, обґрунтовуючи позов, вказав, що вказаний вище договір, Паспорт кредиту, а також Умови отримання фінансових кредитів, які розміщенні на сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за посиланням www.kreditmarket.ua, з якими відповідач ознайомився до укладання Договору та до яких він приєднався підписавши Договір, складають єдиний кредитний договір.

Також позивач запевнив, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» укладений договір про відступлення права вимоги за №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор набув права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені вказаним договором.

Як зазначив позивач у позові, сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників.

Крім того у позові вказано, що у подальшому, 28 лютого 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №, укладеного між його сторонами 04 вересня 2020 року, на загальну суму 18337 гривень 59 копійок.

І, як запевнив представник позивача, відповідач отримані в кредит грошові кошти не повернув та не сплатив інших платежів, передбачених умовами договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 18337 гривень 59 копійок, яка складається із: 1) заборгованості за кредитом в сумі 7115 гривень 23 копійки; 2) заборгованості по відсоткам в сумі 00 гривень 60 копійок; 3) заборгованості по комісії в сумі 11221 гривня 76 копійок, що й послугувало підставою для звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до суду із позовом.

Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 07 жовтня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас 18 вересня 2024 року подав до суду письмову заяву за вх. №1803/01-51/24 (а.с. 1-3), в якій просив справу розглядати за відсутності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ухвалити судове рішення на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.44, 51).

Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

04 вересня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 , шляхом його підписання укладений кредитний договір № на наступних умовах: 1) тип кредиту - кредит; 2) сума кредиту 23378 гривень 64 копійки; 3) строк, на який надається кредит 24 місяці (а.с. 5).

Пунктом 1.3 вищевказаного Договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №4924844, який є невід`ємною частиною цього договору.

Крім цього, у пункті 1.4 Договору зазначено, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 1) отримувач ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , сума 19400 гривень 00 копійок, призначення оплата р/ф №6790 від 05 вересня 2020 року за рахунок кредиту ОСОБА_1 відповідно кредитного договору № від 04 вересня 2020 року; 2) отримувач ТДВ «СК`АРСЕНАЛ ЛАЙФ», , сума 2048 гривень 64 копійки, призначення оплата страхового платежу за договором страхування №-АL від 04 вересня 2020 року.

У пунктах 2.1 та 2.2 договору зазначено, що всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів, які розміщенні на сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за посиланням www.kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких він приєднується підписавши цей договір.

Цей договір, паспорт кредиту №4924844 та умови отримання фінансових кредитів складають єдиний кредитний договір.

У паспорті кредиту №4924844, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 , визначені основні умови кредитування, зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, а також ним визначено порядок повернення кредиту (графік платежів) (а.с. 6-7).

Із заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», датованої 04 вересня 2020 року, вбачається, що її підписанням відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», які розміщенні на веб-сайті www.kreditmarket.ua (а.с. 8).

04 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором № від 04 вересня 2020 року від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до АТ «ТАСКОМБАНК», згідно якого відповідач також визнав, що у майбутньому новим кредитором у вказаних кредитних правовідносинах стане АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 11).

07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (Первісний кредитор) та ПАТ «ТАСКОМБАНК» (Новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги за №ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 15-16). Згідно умов цього договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, а також сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені вказаним договором.

Відповідно до пункту 2.2 Договору сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (а.с.15-16).

При цьому, додана позивачем до позовної заяви копія договору про відступлення права вимоги за №ТАСЦФР-10-2016, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» 07 жовтня 2016 року, не засвідчена належним чином, не є цілісною та повною, позаяк до позову додано лише окремі сторінки ксерокопії договору: а саме: 1-2, 7-8 сторінки, а його сторінки 3 - 6 відсутні. Крім того, до копії цього договору у якості додатку до позову позивачем не додано Реєстрів прав вимог, передбачених п. 2.2. зазначеної вище угоди.

28 лютого 2024 року на підставі договору факторингу за №НІ/11/16-Ф укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» за плату відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняло належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, зазначеними в Реєстрі прав вимог до цього договору (а.с. 17-19).

Як вбачається із витягу з Реєстру прав вимоги до вищезазначеного Договору факторингу №НІ/11/16-Ф, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № (а.с.20).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 04 вересня 2020 року, наданого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ОСОБА_1 своєчасно не сплачував грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та заборгованості по комісії, внаслідок чого станом на 31 липня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 18337 гривень 59 копійок, яка складається із: 1) заборгованості за кредитом в сумі 7115 гривень 23 копійки; 2) заборгованості по відсоткам в сумі 00 гривень 60 копійок; 3) заборгованості по комісії в сумі 11221 гривня 76 копійок(а.с.14).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як з`ясовано судом, в кредитному договорі за №, укладеному 04 вересня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 , а також в паспорті кредиту, підписаних особисто відповідачем ОСОБА_1 , викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач був ознайомлений з умовами кредитування.

Підписавши кредитний договір позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

За правилами ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

У свою чергу, зі змісту Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» відступило ПАТ «ТАСКОМБАНК» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі прав вимог. При цьому Реєстрів прав вимог до Договору про відступленням права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, які відповідно до п.2.2 цього договору є його невід`ємними частинами, позивачем до позовної заяви не додано, а відтак, доказів на підтвердження тих обставин, що право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 04 вересня 2020 року перейшло до ПАТ «ТАСКОМБАНК» матеріали справи не містять.

Більш того, суд зазначає, що кредитний договір № між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладений 04 вересня 2020 року (а.с. 5-7), при цьому Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ПАТ «ТАСКОМБАНК», на який як на доказ набуття ПАТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № посилається позивач, укладений 07 жовтня 2016 року (а.с. 15-16), тобто майже за чотири роки до укладення вищезазначеного кредитного договору №, і він не містить жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» щодо ОСОБА_1 на момент його укладення, та його сторони не могли передбачити, що 04 вересня 2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» у майбутньому буде укладений кредитний договір з ОСОБА_1 .

Отже, жодних доказів на підтвердження обставин того, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» відступила ПАТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 04 вересня 2020 року позивачем не надано.

Наявна в матеріалах справи ксерокопія Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року не засвідчена у встановленому законом порядку, як це передбачено ч. 2 ст. 95 ЦПК України, не містить усіх його сторінок, а тому, в розумінні ст. 78 ЦПК України, не може вважатися допустимим доказом.

За приписами чинного законодавства України відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Зі змісту Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, укладеного 07 жовтня 2016 року, вбачається, що його сторонами фактично здійснено передачу одній від іншої невизначені вимоги, позаяк жодної визначеної вимоги, що існувала б у первісного кредитора до відповідача на момент укладення договору в договорі, не вказано.

Таким чином, можна дійти висновку, що відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене та, враховуючи той факт, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставин того, що право вимоги за кредитним договором №, укладеним 04 вересня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, то відсутні й підстави стверджувати, що право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором перейшло від ПАТ «ТАСКОМБАНК» до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а тому суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 04 вересня 2020 року у розмірі 18337 гривень 59 копійок безпідставною, і такою, що задоволеною бути не може.

За приписами, закріпленими у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 80369, датованої 30 серпня 2024 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок (а.с. 4).

При цьому, з огляду на відмову у задоволенні позову, суд, за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судовий збір покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 19, 76, 77, 78, 81, 133,141, 259, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29 жовтня 2024 року.

Суддя: М.О. Скляренко