Провадження №: 2/336/1870/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 29 жовтня 2024 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про порядок участі батька у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про порядок участі батька у вихованні дітей.

Позов обґрунтовує тим, що 18.10.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. 21.08.2020 року у подружжя народилась двійня: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2021 року у справі №336/2209/21 шлюб між сторонами розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин діти разом з відповідачем мешкають окремо від позивача. Сторонами у позасудовому порядку було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей разом із матір`ю. Проте, наразі, як зазначає позивач, відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та в участі у вихованні дітей та фактично не допускає зустрічей з ними. Позивач також зазначає, що він належним чином ставиться до виконання батьківських обов`язків, сплачує аліменти, має позитивні характеристики.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та у вихованні малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , які мешкають з матір`ю ОСОБА_2 , а саме: щотижня, першу та другу суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 9-00 до 12-00, без присутності матері за місцем мешкання дітей з можливістю прогулянок з дітьми в парках; систематичне спілкування з дітьми по телефону та/або за допомогою відеозв`язку 2 (два) рази на тиждень протягом однієї години, а саме: кожної середи у проміжок часу з 16-00 годин до 19-00 годин та кожної суботи з у проміжок часу з 10-00 годин до 15-00 годин; систематичні побачення ОСОБА_1 із дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 без обмежень місць зустрічей, без обмежень зустрічей присутністю іншої особи, з можливістю відвідування місця проживання батька дітей 2 (два) рази на тиждень з можливістю один раз на тиждень залишати дітей на ніч за місцем мешкання батька дітей, а саме: кожної середи з 16-00 годин до 20-00 годин та кожної суботи з 10-00 годин суботи до 10-00 годин неділі; з правом батька дітей забирати дітей у дні побачень із дошкільного навчального закладу або школи; можливість спільного відпочинку батька із дітьми шляхом відвідування розважальних дитячих закладів, дитячих кафе, гральних майданчиків, гральних дитячих закладів, кінотеатрів, театрів, вистав, секцій, кружків, тощо за погодженням з матір`ю дітей, але в будь-якому випадку не рідше одного разу на два тижні, незалежно від графіку систематичних побачень; можливість спільного відпочинку батька дітей із дітьми (на морі, в горах, оздоровчих, відпочивальних центрах, курортах, еко-садибах, заміських клубах, тощо) два рази на календарний рік по сім календарних днів кожен раз, без урахування часу на дорогу до місця відпочинку, незалежно від графіку систематичних побачень; періодичні побачення батька дітей із дітьми в день народження батька дітей, а саме: 13 липня кожного року, та за день до дня народження, або на наступний день після дня народження батька дітей, незалежно від графіку систематичних побачень; періодичні побачення батька дітей із дітьми в день народження дітей, а саме: 21 серпня кожного року, та за день до дня народження дітей, або на наступний день після дня народження дітей, незалежно від графіку систематичних побачень; періодичні побачення батька дітей із дітьми в святкові дні: Новий рік (31 грудня кожного року або 01 січня кожного року), Різдво Христове (25 грудня кожного року), День захисту дітей (01 червня кожного року), Міжнародний жіночий день (08 березня кожного року), День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги) (09 травня кожного року), незалежно від графіку систематичних побачень.Окрім того, позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що вона, через збройну агресію Російської Федерації, разом з дітьми із березня 2022 року по теперішній час перебуває у Федеративній республіці Німеччина. За твердженнями відповідача позивач влаштовував бійки, поводив себе агресивно, на підтвердження чого додала до відзиву вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 року по справі №1-кп/336/391/2021. Також відповідач зазначила, що фактично із часу народження діти проживають разом із нею. Їх вихованням, розвитком та доглядом за ними та станом їх здоров`я займається виключно відповідач без допомоги позивача. На спростування вимог позивача відповідач зазначила на такі обставини: звернення позивача до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/3115/21 з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дітей; перебування позивача на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному закладі з надання психіатричної допомоги ЗОР, примусову сплату аліментів; нестабільну поведінку позивача та небажання позивача виконувати свої батьківські обов`язки.

Також відповідач заперечує щодо позовної вимоги про телефонні розмови з дітьми за допомогою засобів зв`язку та відеозв`язку, тощо, з посиланням на вади зору у дітей.

Щодо безпосереднього способу (порядку) участі батька у вихованні дітей, який викладений позивачем в прохальній частині позову, відповідач докладних заперечень не висловила.

У відзиві на позов відповідач просила суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, витребувано від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району висновок щодо вирішення вимог позивача.

Від органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надійшов письмовий висновок щодо вирішення вимог позивача.

У судовому засіданні сторона позивача вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодилась, підтримуючи доводи, викладені у відзиві на позов. Додала, що жодних перепон відповідач не створювала позивачеві, а тому й не порушвала його прав.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 18.10.2019 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1275. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка: ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 .

Батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2020 року та серія НОМЕР_2 , які видані Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2021 року по справі №336/2209/21, провадження №2/336/2414/2021, розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1275 від 18.10.2019 року. Рішення набрало законної сили 08.06.2021 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2022 року у справі №336/2208/21 суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Згідно довідки №333 від 20.02.2024 року майор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України з 14.04.2022 року по теперішній час.

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 характеризується позитивно, та містить висновок про те, що за своїми професійними, діловими і моральними якостями майор ОСОБА_1 займаній посаді відповідає.

ОСОБА_1 до матеріалів справи долучив копію грамоти від 26.03.2024 року, копію посвідчення про нагородження почесною відзнакою «Учасник АТО», копію листа про нагородження відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», копію грамоти за підписом ОСОБА_7 , копію почесної грамоти, копію подяки, оголошеної розпорядженням №237-к від 03.10.2022 року та копія подяки за підписом ОСОБА_8 . Долучені докази свідчать, що ОСОБА_1 брав участь у АТО, захищав Батьківщину.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2021 року у справі №336/641/20 ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до листа КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 09.12.2020 року наданого на запит прокурора ОСОБА_1 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, а в 2020 року двічі перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до висновку третьої особи - органу опіки та піклування від 01.09.2024 - районна адміністрація вважає за доцільне визначити відповідачу наступний спосіб його участі у вихаванні та спілкуванні з доньками: щотижня, кожної суботи, з 10-00 год до 15-00 год. засобами телефонного зв`язку, месенджерами, які належать відповідачці, в присутності останньої.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Стаття 153 СК України гарантує матері, батькові та дитині право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 ч. 2, 3 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів забезпечення якнайкращих інтересів дітей, рівності прав батьків щодо участі у вихованні дітей та забезпечення вільного та безперешкодного спілкування батьків з дітьми.

Суд наголошує на тому, що у вказаному спорі чітко вбачається, що відносини сторін перебувають у стані конфлікту. Відповідач у відзиві не заперечує ту обставину, що вона перешкоджає позивачу спілкуватись з дітьми.

Згідно із ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки по відношенню до батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою, а в силу ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Частина друга ст. 157СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, а праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні цього права.

Таким чином, суд вважає, що позивач позбавлений можливості безперешкодно спілкуватися із дітьми і тому він був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Сам факт звернення позивача до суду, на думку суду, є достатнім підтвердженням порушення прав позивача відповідачем, наявність перешкод у вільному спілкуванні позивача із дітьми.

В рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2021 року по справі №336/2209/21 про розірвання шлюбу суд зазначив, що подружні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2020 року. В матеріалах справи знаходиться копія рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2020 року у справі №335/2074/20, яким були стягнуті аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дружини під час вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку. З наведених доказів вбачається, що діти народились за два місяці до припинення шлюбних відносин між сторонами.

Отже, фактично діти від народження проживали з матір`ю ОСОБА_2 , з якою у позивача склалися неприязні відносини. Вирок у справі №336/641/20 свідчить про критичний ступінь деформації відносин між сторонами.

Відповідач додала до відзиву копію позову ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний позов перебуває у провадженні суду, або по ньому ухвалено рішення суду про його задоволення. Отже, позивач є батьком дітей.

Разом з тим, позов про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей містить аргументи позивача, які включають підозри позивача у зраді дружини, що розкриває мотиви звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду, і жодним чином не характеризує ставлення позивача до самих дітей.

Посилання відповідача на проходження позивачем у 2020 році лікування в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (лист від 09.12.2020 року) суд до уваги не приймає, оскільки з 2020 року минуло чотири роки, в матеріалах справи не міститься доказів, станом на дату розгляду справи, про перебування позивача під наглядом лікаря-психіатра або про вживання ним алкогольних або наркотичних засобів.

Твердження відповідача про небажання позивачем сплачувати аліменти, про «відмову від дітей» та про небажання виконувати свої батьківські обов`язки, суд сприймає критично. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Роздруківки листування за допомогою месенджерів, на які посилається відповідач, як на листування сторін, суд не може прийняти до уваги, оскільки, по-перше, достовірно неможливо встановити учасників листування, а по-друге, бесіда може бути вирвана із контексту, деякі сповіщення можуть бути видалені.

Сам факт звернення позивача до суду з позовом про встановлення порядку виконання своїх батьківських обов`язків свідчить, що позивач бажає приймати участь у виховані дітей. Відповідач не заперечує, той факт, що вона перешкоджає позивачеві спілкуватись з дітьми, а тому у позивача фізично не було можливості виконувати свої батьківські обов`язки. Позиція відповідача є суперечливою.

Отже, суд не встановив обставин, які б вказували на негативне ставлення позивача безпосередньо до дітей.

Формування емоційного зв`язку, який виникає між батьком та дітьми, відбувається за умови їх спілкування та проведення часу разом.

З позиції відповідача, яка викладена у відзиві, вбачається, що відповідач своє негативне відношення до позивача і своє власне небажання спілкуватись з ним ототожнює з поняттям захисту інтересів дітей.

Суд виходить з позиції, що позивач, будучи батьком, має право брати участь у вихованні дітей, не залежно від того, які склались відносини між ним та відповідачем.

При вирішенні цієї справи суд виходить з принципу забезпечення якнайкращих інтересів дітей, які мають право знати свого батька, отримувати увагу, турботу і любов від батька. Роль батька у вихованні дітей не менш важлива, ніж роль матері і в жодному разі не повинна обмежуватися матеріальним забезпеченням.

Діти своє уявлення про батька повинні формувати із власного досвіду спілкування з ним, а не через відповідача.

З урахуванням особи позивача, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України, брав участь у АТО та захищав Батьківщину, суд не вбачає обставин, за яких в силу Конвенції про права дитини або сімейного законодавства України спілкування батька з доньками могло б суперечити інтересам дітей.

Враховуючи задоволення максимальних інтересів дітей, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дітьми, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має гарантоване законом, рівне з матір`ю дітей право на спілкування зі своїми доньками та право на їх виховання, а встановлення графіку такого спілкування в судовому порядку сприятиме більш чіткому розмежуванню прав та обов`язків батька і буде сприяти задоволенню інтересів дітей в частині наявності регулярного спілкування з ним, а не періодичного та невизначеного, що суперечило б гарному психоемоційному стану дітей.

Визначаючи способи участі батька у вихованні доньок судом враховується той факт, що рішення суду має невизначений строк дії, отже встановлений судом графік може застосовуватись і під час навчання дітей у майбутньому, якщо не буде змінений за угодою сторін або в судовому порядку.

При цьому, у суду відсутні підстави вважати про негативний вплив батька на дітей, відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду надано не було, зокрема, медичні висновки, висновки відповідних органів, психологів тощо.

Вирішуючи вказані обставини, з урахуванням віку дітей на час розгляду позову, що характеризується певною залежністю від матері в організації власної життєдіяльності, у зв`язку з чим при встановленні певних форм і способів участі батька в спілкуванні з доньками та у його вихованні вважає за доцільне обмежити спілкування, пов`язане з проведенням спільного дозвілля протягом тривалого часу (кілька днів), до досягнення доньками шести років. При цьому, після досягнення шкільного віку, коли діти зможуть перебувати певні періоди часу без матері, адже фізично вони від матері не будуть залежати, суд не вбачає причин для обов`язкової присутності матері дітей під час спілкування ОСОБА_1 із доньками.

Після досягнення доньками шестирічного віку присутність матері при спілкуванні батька з дітьми суд знаходить такою, що не лише не обґрунтована інтересами дітей, а навпаки, є безпідставною, реалізація якої може нанести шкоди якості цього спілкування. Обмеження ж спілкування батька і доньок, які в силу віку будуть здатні будувати свої відносини з оточенням без участі матері, може посягнути на свободу такого спілкування, свободу вибору їх способів, призвести до замикання доньок, сформувати відчуття необхідності вибору між висловлюваними батьками позиціями.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Не вбачаючи жодних обставин, які могли б унеможливити спілкування батька з доньками, суд не може повністю погодитись з запропонованим органом опіки і піклування способом участі батька у спілкуванні з ними та їх вихованні.

На думку суду, крім звуження права батька, який не зможе забезпечити всіх заходів, необхідних для нормального розвитку і виховання дітей, дотримання такого графіку зашкодить і реалізації прав дітей на отримання від батьків в рівних частках турботи, піклування, догляду та реалізації права на спілкування з обома батьками.

Оскільки зазначений доказ, як і інші, не має для суду наперед встановленого значення, а оцінюється лише у сукупності з іншими фактичними даними, всебічно та повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, керуючись інтересами гармонійного розвитку дітей, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і за необхідне скоригувати заявлені позовні вимоги та визначити на вимогу позивача, з урахуванням меж заявленого позову і ст.13 ЦПК України, способи його спілкування з дітьми та участі у їх вихованні шляхом надання права на побачення за таким графіком: до досягнення дітьми 6-тирічного віку систематичні побачення батька дітей ОСОБА_1 із дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня у першу та другу суботу місяця, третю та четверту неділю місяця з 9-00 до 12-00 в присутності матері за місцем мешкання дітей з можливістю прогулянок з дітьми в парку; після досягнення дітьми 6-ти річного віку систематичні побачення батька дітей ОСОБА_1 із дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмежень місць зустрічей, з можливістю відвідування місця проживання батька дітей ОСОБА_1 один раз на тиждень, з урахуванням графіку занять дітей, без присутності матері, а саме: кожної суботи з 10:00 години суботи до 10:00 години неділі.

Крім того, суд вважає справедливою вимогу позивача про визначення йому часу для спільного відпочинку із доньками (на морі, в горах, оздоровчих, відпочивальних центрах, курортах, еко-садибах, заміських клубах, тощо), два рази на календарний рік по сім календарних днів кожен раз, без урахування часу на дорогу до місця відпочинку, незалежно від графіку систематичних побачень, після досягнення дітьми шестирічного віку без присутності матері та з урахуванням графіку занять дітей, адже це не порушує рівності прав батьків та відповідає інтересам дітей.

Вимогу позивача про надання можливості позивачу з дітьми на відвідування розважальних дитячих закладів, дитячих кафе, гральних майданчиків, гральних дитячих закладів, кінотеатрів, театрів, вистав, лекцій, кружків, тощо, не рідше одного разу на два тижні, незалежно від графіку систематичних побачень - суд вважає безпідставною, оскільки після досягнення дітьми 6-ти річного віку позивач не буде обмежений місцем спілкування з дітьми.

Вирішуючи вимогу позивача щодо можливості вести телефонні розмови з дітьми за допомогою засобів зв`язку/відозв`язку, тощо, судом враховується той факт, що діти на цей час знаходяться у Німеччині, відповідно до завершення бойових дій на території України особисті зустрічі позивача з дітьми неможливі, відповідно тимчасово це буде майже єдиним способом спілкування з дітьми. Отже, ця вимога підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що таке спілкування протипоказане через поганий зір дітей не доведені перед судом. В матеріалах справи відсутній медичний висновок, який би містив відповідне застереження лікарів. Відповідачем додане у якості доказу замовлення на виготовлення окулярів. Однак, цей доках не має перекладу на українську мову, а тому достовірно дослідити суд його не може. Більш того, сам факт виготовлення окулярів не свідчить про наявність у дітей обмежень щодо використання гаджетів. Суд звертає увагу, що спілкування батька з дітьми відбуватиметься раз на тиждень на протязі однієї години, що не буде мати негативних наслідків для дітей.

Також на думку суду в інтересах дітей є можливим задоволення вимог позову в частині вимог батька про періодичні побачення із дітьми в день народження батька дітей, кожного року, або на наступний день після дня народження батька дітей, кожного року, незалежно від графіку систематичних побачень, періодичні побачення батька дітей і доньок в день народження дітей кожного року, або на наступний день після дня народження дітей кожного року, незалежно від графіку систематичних побачень; періодичні побачення батька дітей в святкові дні: Новий рік (31 грудня кожного року або 01 січня кожного року).

Однак вказані зустрічі і спілкування, на погляд суду, мають відбуватися за умови добровільного волевиявлення дітей на таке спілкування.

При встановленні згаданого графіку суд зауважує, що у будь-якому випадку спілкування батька і доньок у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дітей, порозумінні та взаємних поступках батьків, здійснюватися без примушування дітей.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд роз`яснює, що у разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, сторони, враховуючи передусім інтереси дітей, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 153, 157-159 СК України, ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 134, 141, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей.

Визначити час спілкування та способи виховання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши для ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 :

- до досягнення дітьми 6-тирічного віку систематичні побачення батька дітей ОСОБА_1 із дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня у першу та другу суботу місяця, третю та четверту неділю місяця з 9-00 до 12-00 в присутності матері за місцем мешкання дітей з можливістю прогулянок з дітьми в парку;

- після досягнення дітьми 6-ти річного віку систематичні побачення батька дітей ОСОБА_1 із дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмежень місць зустрічей, з можливістю відвідування місця проживання батька дітей ОСОБА_1 один раз на тиждень, з урахуванням графіку занять дітей, без присутності матері, а саме: кожної суботи з 10:00 години суботи до 10:00 години неділі;

- систематичне спілкування батька дітей, ОСОБА_1 , із дітьми, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , по телефону та/або за допомогою відеозв`язку один раз на тиждень, а саме: кожної середи у проміжок часу з 16-00 до 19-00 години, але не менше однієї години;

- можливість спільного відпочинку батька дітей, ОСОБА_1 , із дітьми, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , (на морі, в горах, оздоровчих, відпочивальних центрах, курортах, еко-садибах, заміських клубах, тощо) два рази на календарний рік по сім календарних днів кожен раз, без урахування часу на дорогу до місця відпочинку, незалежно від графіку систематичних побачень, після досягнення дітьми шестирічного віку без присутності матері ОСОБА_2 та з урахуванням графіку занять дітей;

- періодичні побачення батька дітей, ОСОБА_1 , із дітьми, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в день народження батька дітей, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року, або на наступний день після дня народження батька дітей, незалежно від графіку систематичних побачень, після досягнення дітьми шестирічного віку, без присутності матері ОСОБА_2 та з урахуванням графіку занять дітей;

- періодичні побачення батька дітей, ОСОБА_1 , із дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в день народження дітей, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 кожного року, або на наступний день після дня народження дітей кожного року, незалежно від графіку систематичних побачень, після досягнення дітьми шестирічного віку, без присутності матері ОСОБА_2 та з урахуванням графіку занять дітей;

- періодичні побачення батька дітей, ОСОБА_1 , із дітьми, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в святкові дні: Новий рік (01 січня кожного року) після досягнення дітьми шестирічного віку, без присутності матері ОСОБА_2 та з урахуванням графіку занять дітей.

В іншій частині позову відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Визначена дата складання повного рішення 31.10.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін