Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6805/20 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 53 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/6805/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, коштів за прострочення його виплати та відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» або страхова компанія).

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у якості співвідповідача залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.120 т.1).

Із урахуванням позовної заяви від 13 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 просив стягнути на свою користь: із ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 94 813,45 грн страхового відшкодування, 14 292,06 грн пені, 2 244,81 грн втрат від інфляції, 1 793 грн трьох процентів річних; стягнути з ОСОБА_2 2 000 грн (а.с.95-100 т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 червня 2019 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Kenro, д.н.з. НОМЕР_1 , у м.Житомирі на перехресті вул. Київська-Східна допустив виїзд на регульоване перехрестя вул.Київська І.Мазепи на заборонений «червоний» сигнал світлофору, в результаті чого зіткнувся з автомобілем Renailt Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , і який рухався по вул.І.Мазепи в напрямку вул.М.Грушевського. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відразу після зіткнення водій ОСОБА_3 повідомив вказану страхову компанію про настання страхового випадку. Він ( ОСОБА_1 ) 11 липня 2019 року направив заяву про страхове відшкодування та повний пакет документів до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 15 жовтня 2019 року в справі №295/12687/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП України закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП України. Він (позивач) вчасно звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, але відповіді не отримав. Сума завданого матеріального збитку становить 94 813,45 грн, яку повинна сплатити страхова компанія. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачена франшиза у розмірі 2 000 грн, яку повинен відшкодувати ОСОБА_2 . Станом на 09 червня 2020 року на його (позивача) неодноразові звернення до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про розгляд заяви та виплату страхового відшкодування відповіді не отримав. В телефонному режимі представник страхової компанії запевняла, що виплата буде. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження розмір понесеного матеріального збитку внаслідок ДТП становить 94 813,45 грн. Заява про виплату страхового відшкодування ним була подана до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 11 липня 2019 року, а тому відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» останній день виплати сплинув 09 жовтня 2019 року. Страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування, а тому згідно з ст.36 вказаного вище Закону має сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Невиплачене страхове відшкодування є грошовою заборгованістю, а тому відповідно до ст.625 ЦК України, на вказану суму заборгованості повинні бути нараховані три проценти річних та інфляційні втрати за весь час прострочення.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 70 525,53 грн страхового відшкодування, 10 877,15 грн пені, 2 045,22 грн інфляційних втрат, 1 327,43 грн трьох процентів річних, 847,75 грн судового збору, 3 705,75 грн витрат на проведення судової експертизи та за проведення автотоварознавчого дослідження. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 489,15 грн судового збору, 87,56 грн витрат на проведення судової експертизи та за проведення автотоварознавчого дослідження. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави 351,65 грн судового збору. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення за позовом до страхової компанії скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Доказів беззаперечності вини особи, яка керувала транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, ОСОБА_2 , у завданні шкоди позивачу немає, а тому ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» не зобов`язане здійснювати страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 . У відповіді Національної поліції про ДТП 28 червня 2019 року потерпілими визнано обох учасників ДТП, а правопорушника не встановлено. Постановою в справі №295/12687/19 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 було закрито та не зазначено, що останній є винним в настанні ДТП. Окрім того, в тексті постанови встановлено, що у судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП України, вина особи не встановлюється. Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за відсутності постанови суду про визнання його винним та притягнення за наслідками вказаної події до адміністративної відповідальності є недоведеною, а тому в ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» відсутні підстави для сплати страхового відшкодування. У процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Висновок, на який посилається позивач, не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п.17 постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №5. Позовні вимоги є необґрунтованими та не відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило всі заходи для виплати страхового відшкодування в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.28,36 т.2). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог заявлених до ОСОБА_2 , оскільки у вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно з ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

У силу ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що відповідно до протоколу 28 червня 2019 року близько 13 год. 55 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Житомирі на перехресті вулиць Київська-Східна допустив виїзд на регульоване перехрестя вулиць Київська І.Мазепи на заборонений «червоний» сигнал світлофору, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Renault Scensic, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці І.Мазепи в напрямку вулиці М.Грушевського. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 15 жовтня 2019 року в справі №295/12687/19 провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.9 т.1).

За змістом частини шостої ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом) № 9927677 від 14 квітня 2019 року, укладеним між страховиком ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та страхувальником ОСОБА_2 . Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , встановлений у сумі 100 000 грн, розмір франшизи 2 000 грн (а.с.86 т.1).

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Renault Scensic, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації 19 червня 2019 року (а.с.37 т.1).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 05 липня 2019 року №23 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Megane Scensic, д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яка сталася 28 червня 2019 року, складає 94 813,45 грн, із яких 88 744,41 грн вартість відновлювального ремонту, 6 069,04 грн втрата товарної вартості (а.с.10-36 т.1).

За результатами проведення судової автотехнічної експертизи в справі експертом Житомирського відділення КНДІСЕ Павлюком М. складений висновок від 30 серпня 2023 року №691/23-25 про те, що з технічної точки зору та згідно з проведеного дослідження причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в наведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_2 , які суперечили вимогам пунктів 8.7.3е), 8.10 Правил дорожнього руху України при умові виїзду даних автомобілів на перехрестя, як вказано у варіанті 2 (коли водій автомобіля Renault Scensic, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 виїжджав на перехрестя на зелений сигнал відповідного світлофора, а водій автомобіля Renault Kango, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на червоний сигнал відповідного світлофора) (а.с.151-154 т.1).

ОСОБА_1 11 липня 2019 року звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування (а.с.7 т.1).

ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» листом від 16 жовтня 2019 року №12/3841 відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , пославшись на те, що постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності, без визнання винним та вина водія забезпеченого транспортного засобу Renault Kango, д.н. НОМЕР_1 , не доведена належним чином згідно чинного законодавства, а за таких обставин цивільно-правова відповідальність за полісом №АМ- унаслідок ДТП від 28 червня 2019 року не настала (а.с.87 т.1). Одночасно у листі роз`яснено, що страхова компанія перегляне прийняте рішення, якщо вина ОСОБА_2 буде доведена (встановлена) у межах судового цивільного процесу.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є відповідальною особою за завдані збитки позивачу як власнику автомобіля марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом №АМ/9927677, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ТзДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 70 525,53 грн за мінусом суми франшизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою суду в справі про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_2 у заданні шкоди не доведена, не може бути підставою для скасування рішення суду з наступних мотивів.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини (постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі №686/10520/15, від 08 травня 2018 року в справі №922/2026/17, від 21 вересня 2018 року в справі №910/19960/15).

Непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2019 року в справі №927/623/18).

Відсутність у матеріалах справи судового рішення, за яким водія притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньої підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення не може бути єдиним доказом наявності вини водія. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 липня 2018 року в справі №910/20412/16.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що встановлення в межах цивільно-правового спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обставин спричинення пошкодження майна потерпілої сторони, а також наявності в діях особи, яка завдала відповідної шкоди, вини (умислу чи необережності), може оцінюватись судом на загальних підставах. Скаржник не спростував факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, наслідком чого став виїзд його автомобіля на регульоване перехрестя, де відбулося зіткнення.

Отже, відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким ОСОБА_2 було б притягнуто до відповідальності за скоєння ДТП, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст.82 ЦПК України таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Разом із тим, колегія судді апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ТзДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних із таких мотивів.

У частині третій ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Із огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 виснувала, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, частина друга ст.625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно з ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою ст.625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення ТзДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, у відповідача настане строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року в справі №447/2222/20.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ТзДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом, між позивачем та відповідачем не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою ст.625 ЦК України.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 10 877,15 грн пені, 2 045,22 грн інфляційних втрат та 1 327,43 грн трьох процентів річних та ухвалює в цій частині нове, яким відмовляє ОСОБА_1 у в задоволенні вимог до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. У решті рішення суду першої інстанції щодо вимог до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування залишається без змін.

За змістом частини тринадцятої ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, у постанові апеляційного суду має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позов до страхової компанії задовольняється частково, то з останньої на користь позивача підлягає стягненню за проведення судової експертизи та автотоварознавчого дослідження 2 363,12 грн, а також судовий збір у сумі 705,26 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає до часткового задоволення, то з позивача на користь страхової компанії підлягає стягненню пропорційно судовий збір в сумі 1 263,53 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2023 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 10 877,15 грн пені, 2 045,22 грн інфляційних втрат та 1 327,43 грн трьох процентів річних скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Рішення в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи та за проведення автотоварознавчого дослідження змінити, зменшивши суму з 3 703,75 грн до 2 363,12 грн, а також зменшивши суму судового збору з 847,75 грн до 705,26 грн.

У решті рішення в частині позову до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 1 263,53 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: