Справа №462/7158/15 Головуючий у 1 інстанції:Боровков Д.О.
Провадження №22-ц/811/1542/22 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представника третьої особи Львівської міської ради Поповича Я.Д., представниці позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Львівська міська рада, Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: Львівська міська рада, Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради (треті особи: ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила Львівської міська рада.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом і прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вважають вказане рішення в частині задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 таким, що не відповідає нормам матеріального права. Зокрема, суд при постановленні рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, невірно застосував норми законодавства України. Наголошують, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_5 07.09.2019 року було замінено позивача по справі з ОСОБА_5 на його внука ОСОБА_1 . Проте, Залізничний районний суд м.Львова не витребував спадкову справу після смерті ОСОБА_5 і, відповідно, не було з`ясовано коло можливих спадкоємців після його смерті. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки будинку на АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , яке було видане ОСОБА_1 стосується лише спадкування на підставі складеного заповіту і зовсім не свідчить про те, що відсутні інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5 . Крім того, ні оригіналу свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки будинку на АДРЕСА_1 , виданого ОСОБА_1 , ні оригіналу заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 Залізничному районному суду для огляду представлено не було. Зазначають, що у матеріалах справи немає жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_5 за законом, звертався із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого діда ОСОБА_5 та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого діда ОСОБА_5 і одержав відмову, адже ст.1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Тобто Залізничний районний суд м.Львова не звернув увагу на ці обставини та на вимоги ст.4 ЦПК України та ст.1268 ЦК України і не дослідив, чи прийняв спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 і чи було порушене право ОСОБА_1 на спадкування майна. Звертають увагу на те, що Залізничний районний суд м.Львова в резолютивній частині рішення не зазначив після смерті якої саме особи було визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси позивача захищав представник та від третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи та відповідачів на підтримання апеляційної скарги, представниці позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, а також усних та письмових пояснень та інших заяв учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України та задовольняючи первісний позов та задовольняючи частково зустрічний позов виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: позивач за первісним позовом - ОСОБА_5 та відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року в справі № 462/7758/13 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом ухвалено: позов задовольнити; поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин; визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 р. на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978.. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі № 462/7758/13 ухвалено: апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково; рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким: позов задовольнити частково; визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, - в частині 4/15 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_5 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685, - в частині 1/15 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; в решті позову відмовити. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року постановлено відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом /Т-1 а.с.38-41/. Таким чином, вищевказане рішення апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі № 462/7758/13 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.24 лютого 2015 року до апеляційного суду Львівської області звернулися ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 із заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року постановлено: заяву ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року задовольнити частково; роз`яснити мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом; зазначити, що ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 12 жовтня 1998 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; зазначити, що ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом, що був складений ОСОБА_7 та посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747, успадкував 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ; зазначити, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Таким чином, вищевказаним судовими рішенням було встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 позивачу за первісним позовом ОСОБА_5 на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Рудно. За таких обставин, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшла 1/3 частини вказаного будинку. При цьому, лише два спадкоємця, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі були звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в спірному житловому будинку. Суд зазначає, що вказані факти є преюдиціальними. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (Т-1 а.с.211) 20 серпня 2019 року державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т.М. видала спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 його онуку ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1 Рудно. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний частковому задоволенню, а відтак за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід визнати право власності по 1/6 частини спірного житлового будинку за кожним.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає.

ОСОБА_5 (правонаступником якого на день ухвалення рішення суду є його онук ОСОБА_1 , згідно ухвали суду від 20 вересня 2021 року) звернувся в суд з позовом до (з врахуванням ухвали суду від 11 травня 2016 року) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третіх осіб Рудненська селищена рада (правонаступником якого на день ухвалення рішення суду є Львівська міська рада відповідно до ухвали суду від 20 грудня 2021 року) та Друга Львівська державна нотаріальна контора, в якому просив:

визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/6 частину від 1/3 частини належної матері ОСОБА_6 у житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 2/3 частини вказаного житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 . Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: він та його брати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Судовими рішеннями у цивільній справі № 462/7758/13 встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . 18 вересня 2014 року він звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. В зв`язку з наведеним, просив позов задовольнити. 28 квітня 2016 року представники ОСОБА_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали позовну заяву (в порядку статті 31 ЦПК України), в якій зазначили відповідачем ОСОБА_3 , а неналежного відповідача Рудненську селищну раду м. Львова вказали третьої особою, а також, серед третіх осіб вказали Другу Львівську державну нотаріальну контру та ОСОБА_4 . При цьому, позовні вимоги залишилися незмінними.

11 травня 2016 року представник ОСОБА_3 адвокат Колібанич О.Я. в судовому засіданні подав зустрічний позов до ОСОБА_5 (правонаступником якого на день ухвалення рішення суду є його онук ОСОБА_1 , згідно ухвали суду від 20 вересня 2021 року), Руднецької селищеної ради (правонаступником якого на день ухвалення рішення суду є Львівська міська рада відповідно до ухвали суду від 20 грудня 2021 року), треті особи ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, в якому (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просив:

визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 2/3 частини вказаного житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 . Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: він та його брати ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Судовими рішеннями у цивільній справі № 462/7758/13 встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Він звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. В зв`язку з наведеним, просив позов задовольнити.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: позивач за первісним позовом - ОСОБА_5 та відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року в справі №462/7758/13 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом ухвалено позов задовольнити; поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин; визнано недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 р. на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі №462/7758/13 ухвалено: апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково; рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким: позов задовольнити частково; визнано недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за №1-3978, - в частині 4/15 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_5 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685, - в частині 1/15 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; в решті позову відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року постановлено відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, вищевказане рішення апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі №462/7758/13 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

24 лютого 2015 року до апеляційного суду Львівської області звернулися ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 із заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року постановлено:

- заяву ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року задовольнити частково;

- роз`яснити мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом;

- зазначити, що ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 12 жовтня 1998 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- зазначити, що ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом, що був складений ОСОБА_7 та посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747, успадкував 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

- зазначити, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 -1 а.с.33-37/.

Таким чином, вищевказаним судовими рішенням було встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 позивачу за первісним позовом ОСОБА_5 на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Рудно.

За таких обставин, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшла 1/3 частини вказаного будинку. При цьому, лише два спадкоємця, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , вправі були звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки в спірному житловому будинку.

З матеріалів спадкової справи №387/2013 до майна померлої ОСОБА_6 убачається, що 23 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, а 18 вересня 2014 року з аналогічною заявою звернувся ОСОБА_5 .

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у встановлений законом строк звернулися із заявою про прийняття спадщини, суд прийшов до правильного висновку про те, що сторони, як спадкоємці першої черги після смерті матері, мають право на 1/6 частини спірного житлового будинку кожний в порядку спадкування за законом.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав безпідставними твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про те, що він як спадкоємець першої черги після смерті матері має право на 2/6 частини спірного житлового будинку, оскільки такі твердження не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом, а відтак, такі не беруться судом до уваги.

Постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. від 08 квітня 2016 року ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

Також, постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. від 11 квітня 2016 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

Беручи до уваги, що між двома братами наявний спір щодо спадкового майна, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не визнає спадкових прав ОСОБА_5 , суд прийшов до правильного висновку, що даний спір щодо спадкового майна може бути вирішений лише у судовому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

20 серпня 2019 року державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т.М. видала спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 його онуку ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1 Рудно.

Окрім цього, судом встановлено, що відповідно до спадкової справи ОСОБА_5 №269/2019 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна спадкодавця є його онук ОСОБА_1 .

Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року до участі у справі №462/3815/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та Другої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа Львівський державний нотаріальний архів, про визнання неправомірними дій нотаріуса, визнання недійсними заповіту, договору дарування та свідоцтва про право на спадщину, залучено як правонаступника відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Крім цього, ухвалою суду від 20 вересня 2021 року у даній справі первісного позивача ОСОБА_5 було замінено на його належного правонаступника ОСОБА_1 .

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, представник Львівської міської ради вказану ухвалу не оскаржував (як і будь-яка інша особа) повністю з нею погодився, ухвала набрала законної сили та є чинною, а відтак, будь-які сумніви представника третьої особи щодо правонаступництва ОСОБА_1 прав та обов`язків первісного позивача або щодо того, що останній є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є безпідставними.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів того, що будь-хто оспорював спадкові права ОСОБА_1 після смерті його діда.

Також, доводи Львівської міської ради про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний був отримати постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частини спірного будинковолодіння, яка залишилася після смерті його діда ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 самостійно з позовом до суду не звертався та є правонаступником ОСОБА_5 , який звернувся до суду за захистом своїх прав, про що йшлося.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: Львівська міська рада, Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування та часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради (треті особи: ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра