Справа № 507/129/24
Провадження № 2/507/88/2024
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ
"27" травня 2024 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, встановив :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення Кредитного договору ), дія даного закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця;
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний 10.01.2021 року о 11:20:12 год., кредитні кошти були відправлені Відповідачу 10.01.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком. Крім цього, Відповідачем було пролонговано Кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн., що підтверджується чеком відповідно до п.п. 2.3.4. Кредитного договору та відповідно до Правил.
-5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом;
-2 380,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитомза періодз 10.01.2021 рокупо 07.02.2021 року (включно);
-20 889,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 08.02.2021 року по 07.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Представник позивача надав заяву про розгляду справи у його відсутність, позов просив задовольнити .
Відповідач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив в задоволенні позову відмовити та надав відзив на позовну заяву (а.с.82).
У відзиві відповідач вказував, що відносно вказаних позовних вимог сплив строк позовної давності, кредитний договір відноситься до споживчих кредитів , а тому відносини регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування». Розрахунок заборгованості є незаконним, позивач не вправі нараховувати відсотки, комісії, платежі, тощо. Також вказував, що позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором та не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору відповідачем.
Представник відповідача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, не застосовується Закон України «Про споживче кредитування», розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов договору, а тому просив позов задовольнити.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 22 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.54).
Ухвалами від 14 березня 2024 року, 09 квітня 2024 р. за клопотанням представника позивача витребувано докази (а.с.90, 99).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 9-4 від 10.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 21 день, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с.11-12).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перераховано на картковий рахунок відповідача кошти у розмірі 5000,0 грн. за договором № 9-4 від 10.01.2021 на умовах фінансового кредиту (а.с.49). Факт отримання відповідачем на свій картковий рахунок кредитних коштів у розмірі 5000 грн. підтверджується інформацією Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та випискою по рахунку , який належить ОСОБА_1 (а.с.110-111).

14.06.2021 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 9-4 від 10.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».

У зв`язку з порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за Договором № 9-4 від 10.01.2021 р. станом на 12.01.2024 року за розрахунком позивача становить 28 269,17 гривень, із них: 5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 380,00 грн. заборгованість за

нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитомза періодз 10.01.2021 рокупо 07.02.2021 року (включно); 20 889,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 08.02.2021 року по 07.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України)

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що відповідно до договору відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 року право вимоги за Договором № 9-4 від 10.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (а.с.34).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» посилалось на те, що 10 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9-4, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 21 день, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк».

На підтвердження своїх доводів до позовної заяви було долучено примірник договору № 9-4 від 10 січня 2021 року який було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 .

Відповідно до умов пункту 1.1 укладеного договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності,

платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

Факт перерахунку коштів на користь відповідача підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_2 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 10 січня 2021 року по 15 січня 2021 року.

Відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем доказів стосовно перерахунку коштів у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором № 9-4 від 10.01.2021, а тому з нього на користь ТОВ ФК «Ріальто» слід стягнути заборгованість.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

Згідно п.1.2 договору № 9-4 від 10.01.2021 р. сторони погодили

процентну ставку за користування кредитом - 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Також, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитомза період з 10.01.2021 рокупо 07.02.2021 року (включно), що за розрахунком позивача становить 2 380,00 грн; а також заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 08.02.2021 року по 07.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України , що за розрахунком позивача становить 20 889,17 грн

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору № 9-4 від 10.01.2021 р., на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 28 269 грн. 17 коп.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що позивачем не доведено виконання умов договору щодо надання грошових коштів, спростовується матеріалами справи, зокрема, випискою по рахунку ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_2 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 10 січня 2021 року по 15 січня 2021 року.

Доводи про те, що відносно вказаних вимог сплив строк позовної давності, оскільки договір підписано 10 січня 2021 року, тому позивач мав право звернутися до суду 11 січня 2024 року, не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За умовами п.1.3 договору № 9-4 від 10.01.2021 р., строк надання кредиту та строк дії договору становить 21 день, позивач звернувся до суду 16 січня 2024 року, а отже строк позовної давності не сплив.

Також позицію відповідача, який вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, протирічить ЗУ «Про споживче кредитування», та ЗУ «Про захист прав споживачів» , суд не приймає до уваги, оскільки проценти позивачем нараховані відповідно до п.1.2, 3.3 договору № 9-4 від 10.01.2021 р, та зазначений договір не відноситься до договорів про споживче кредитування. Доводи про те, що відсотки за порушення строку повернення кредиту - значно перевищують суму кредиту, суд відхиляє, оскільки доказів того, що відповідач звертався до суду з позовом про визнання умов п. 3.3 кредитного договору несправедливими або недійсними, матеріали справи не містять.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 3028 грн. судового збору, вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд враховує складність справи, яка розглянута судом в порядку спрощеного провадження та час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також предмет спору , ціну позову , яка становить 28269 грн. 17 коп. та значення справи для сторони, а тому приходить до висновку про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним та пропорційним до задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Керуючись ст.133, 141, 258259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд , -

ухвалив :

Позов Товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія РІАЛЬТО» заборгованість за договором № 9-4 від 10.01.2021 р. в сумі 28 269 грн. 17 коп., судовий збір в розмірі 3028 грн., витрати на правову допомогу в розміру 5000 грн. , всього 36297 грн. 17 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія РІАЛЬТО» (03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 43492595) ;

Відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: Т.П. Дармакука