Справа № 149/3555/23
Провадження № 22-ц/801/1893/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вергелес В. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуСправа № 149/3555/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,

за участі секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області про закриття провадження, постановлену у цій справі 24 січня 2024 року у м. Хмільнику суддею цього суду Вергелесом В.О.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Хмільницької міської ради, у якому просив визначити йому додатковий строк у чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (його брата), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Воронежі Воронежської області (росія) про що 08 жовтня 2012 року складено актовий запис про смерть № 9960 спеціалізованим відділом РАЦС у м. Воронеж.

19 грудня 2023 року позивач помер, про що Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 19 грудня 2023 року було складено актовий запис за № 1146 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

24 січня 2024 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із смертю позивача.

24 січня 2024 року ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області провадження у справі закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_1 .

Не погодившись із постановленою ухвалою, особа яка не брала участь у справі, ОСОБА_5 (дружина померлого ОСОБА_1 ) подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема скаржник посилається на те, що в даній справі спір виник спір з приводу спадкового майна, яке належало братові ОСОБА_1 ОСОБА_3 , під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 помер, а ОСОБА_5 є його спадкоємцем, тобто до неї перейшло право на прийняття належної її чоловікові частки спадщини після смерті ОСОБА_3 (у порядку спадкової трансмісії за ст. 1276 ЦК України), спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому ОСОБА_5 має бути залучена до участі у справі у якості правонаступника позивача, відтак суд не мав права закривати провадження у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

23 вересня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду заяву представника ОСОБА_5 адвоката Парфенюка Д.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду залишено без розгляду з тих підстав, що заява адвоката Парфенюка Д.С. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконфернції поза межами приміщення суду надіслана не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису адвоката Парфенюка Д.С., у ній він лише вказав, що має кабінет у підсистемі «Електронний суд», що дає підстави стверджувати, що адвокат Парфенюк Д.С. використав спосіб звернення до суду, не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Подібних висновків дійшов Верховний Суду в ухвалах від 12 лютого 2024 року у справі №216/4604/21, від 02 серпня 2024 року у справі №370/2567/20.

Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.

23 вересня 2024 року від представника ОСОБА_5 адвоката Парфенюка Д.С. надійшла заява через підсистему «Електронний суд», у якій він вказав, що дізнався про те, що його попередню заяву було залишено без розгляду ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 вересня 2024 року, він просив відкласти розгляд справи, посилаючись на неможливість прибуття до приміщення Вінницького апеляційного суду 24 вересня 2024 року, та заявив клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, обґрунтовуючи це тим, що чинним процесуальним законодавством передбачено, що заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду можуть бути подані не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Указана заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно положень ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У постанові від 22 травня 2023 року у справі № 523/13340/20 Верховний Суд вказав, що якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він вправі, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З урахуванням того, що у адвоката Парфенюка Д.С. було достатньо часу аби подати заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеконференції у спосіб та у строк, що передбачені чинним законодавством, оскільки саме особа, яку він представляє ініціювала відкриття апеляційного провадження у справі, подавши апеляційну скаргу 29 липня 2024 року, того, що усі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а також того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених учасників справи, адже неявка учасників справи у даному випадку не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а відкладення її розгляду призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції послався на положення п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України про те, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Враховуючи заяву представника позивача ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю позивача.

Однак із таким висновком суду неможливо погодитись з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога позивача про визначення йому додаткового строку у чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його брата ОСОБА_3 .

27 вересня 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 27 вересня 2023 року (а. с. 63).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер, що слідує із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2023 року (а. с. 64).

24 січня 2024 року ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 згідно довіреності від 16 жовтня 2023 року (а. с. 26), подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із смертю позивача (а. с. 46).

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що спір у цій справі виник з приводу майна, яке належало братові померлого позивача ОСОБА_3 , а вона є спадкоємцем позивача, тобто до неї перейшло право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Процесуальне правонаступництво у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується також на нормах ст. 1276 ЦК України, згідно з якою якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З указаного вбачається, що право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу ст. 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц.

Представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків (п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України).

Таким чином суд першої інстанції не мав брати до уваги заяву представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 про закриття провадження у справі у зв`язку із смертю позивача, оскільки ним не наведено обґрунтування збереження ним повноважень за довіреністю та обставин про те, що така заява подана ним для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 1 ч. ст. 251 ЦПК України, до залучення до участі у справі правонаступника.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням того, що за змістом наведених вище приписів ЦК України спірні правовідносини допускають правонаступництво, та того, що представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 у заяві про закриття провадження у справі у справі у зв`язку із смертю позивача не навів обґрунтування збереження ним повноважень за довіреністю та обставин про те, що така заява подана ним для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, як така, що постановлена із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів цієї норми підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. М. Шемета

О. С. Панасюк