Єдиний унікальний номер 722/1766/24
Номер провадження 2/722/468/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ратушенка О.М.

секретаря судових засідань Козак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим від його імені адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок та побудовані господарські споруди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Сокирянського районного суду з вказаною вище позовною заявою.

Посилався на те, що він є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ). Належне йому домоволодіння розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0109, площею 0,1263 га, цільове призначення якої для ведення індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, про що зазначено в договорі купівлі-продажу.

Зазначав, що на час укладення договору купівлі-продажу домоволодіння, загальна площа житлового будинку складала 63,90 кв.м., з яких житлова площа будинку складала 46.40 кв.м, а тому з метою поліпшення житлових умов проживання, ним за особисті кошти було здійснено реконструкцію належного йому житлового будинку, внаслідок чого збільшилася загальна площа житлового будинку до 145,9 кв.м., а житлова площа до 95,4 кв.м.

Крім цього, позивачем було також побудовано господарські будівлі та споруди на належній йому присадибній земельній ділянці.

Після чого ОСОБА_1 , з метою здачі в експлуатацію, реконструйованого житлового будинку та господарських будівель та споруд, звернувся до КП «Сокирянське БТІ» для внесення змін до технічної документації. Однак, після внесених змін, при зверненні до Державної інспекції архітектури та містобудування з заявою про реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації належному йому житлового будинку за амністією, йому було відмовлено у видачі зазначеної Декларації.

Враховуючи викладене просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: самочинно реконструйований житловий будинок з мансардою літ. «А», загальною площею приміщення 145,00 кв.м., житловою площею приміщення 95,4 кв.м., літню кухню літ. «Б», площею основи (забудови) 24,5 кв.м., сарай літ. «В», площею основи (забудови) 18,2 кв.м., сарай літ. «Г», площею основи (забудови) 8,2 кв.м., навіс з погребом літ. «Д», площею основи (забудови) 28,5 кв.м., гараж літ. «Е», площею основи (забудови) 49,5 кв.м., вбиральню літ. «Ж», площею основи (забудови) 2 кв. м., ворота/огорожу №1-2, колодязь №3, вигрібну яму №4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, натомість адвокат Радамовський М.М. звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Войняк Н.А. надала суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, у зв`язку з відсутністю заперечень Сокирянської міської ради щодо задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до змісту статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються ст.376 цього Кодексу.

Згідно з ч.1-ч.3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

Таку правову позицію висловила Велика палата Верховного Суду в постанові №916/2791/13 від 07.04.2020 року.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку серії НСК 008004 від 19.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчуком В.В., ОСОБА_1 є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0109, площею 0,1263 га, цільове призначення якої для ведення індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Сокирянське БТІ» 27.11.2023 року, ОСОБА_1 на земельній ділянці здійснив реконструкцію житлового будинку літ. «А» загальною площею 63,9 кв.м. та житловою 46,4 кв.м., загальна площа якої після реконструкції збільшилась. Таким чином, загальна площа після здійсненої добудови становить 145,9 кв.м., житлова 95,4 кв.м.

01.12.2023 року ФОП ОСОБА_3 було проведено технічне обстеження об`єкта: житловий будинок з мансардою літ. «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», навіс з погребом літ. «Д», гараж літ. «Е», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено можливість щодо його експлуатації.

Як вбачається із звіту про незалежну оцінку вартості майна від 19.02.2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , ринкова вартість об`єкта складає 266 428 грн.

Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було здійснено реконструкцію належного йому житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 шляхом добудови загального та житлового приміщення.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що для того щоб визнати об`єкт самочинним будівництвом, достатньо однієї з ознак, а саме:

об`єкт нерухомості збудований або будується на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети;

об`єкт нерухомості збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проєкту;

об`єкт нерухомості збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року в справі № 910/2939/193 висловив таку правову позицію: «Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного».

За вказаною правовою позицією, існують випадки, коли можна визнати право власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Такими випадками є:

надання земельної ділянки в установленому порядку особі, яка здійснила самочинне будівництво, під уже збудоване майно і визнання права власності за цією особою;

визнання права власності на нерухоме майно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, на якій майно збудовано, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 309/3887/17, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

За змістом частини 3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 ДБН В.3ю2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22.07.2009 №295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив реконструкцію житлового будинку, шляхом добудови до неї житлового приміщення та не порушив при цьому права будь-яких інших третіх осіб, суд вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення поданого ним позову, з метою захисту його порушеного права.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.14, 41, 124 Конституції України, ст.ст.328, 331, 373, 375, 376, 627, 628 ЦК України, ст.ст.4-6, 13, 48, 51, 76-81, 83, 141, 158, 175, 258-259, 268, 273, 280-284, 354-356 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на самочинно реконструйований житловий будинок та побудовані господарські споруди задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно, а саме: самочинно реконструйований житловий будинок з мансардою літ. «А», загальною площею приміщення 145,00 кв.м., житловою площею приміщення 95,4 кв.м., літню кухню літ. «Б», площею основи (забудови) 24,5 кв.м., сарай літ. «В», площею основи (забудови) 18,2 кв.м., сарай літ. «Г», площею основи (забудови) 8,2 кв.м., навіс з погребом літ. «Д», площею основи (забудови) 28,5 кв.м., гараж літ. «Е», площею основи (забудови) 49,5 кв.м., вбиральню літ. «Ж», площею основи (забудови) 2 кв. м., ворота/огорожу №1-2, колодязь №3, вигрібну яму №4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, юридична адреса: вул. Шевченка,3 м.Сокиряни Чернівецької блаті, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 2664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 28 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Повний текст рішення складено 28.10.2024 року.