Провадження № 2-н/752/652/24
У Х В А Л А

24 жовтня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 року до Голосіївського районного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ, справа за заявою ТОВ «Інвестбудгаличина» була передана судді Плахотнюк К.Г. 22 жовтня 2024 року.

Як видно зі змісту заяви ТОВ «Інвестбудгаличина», останнім підсудність заявлених до вирішення вимог визначено Голосіївському районному суду м. Києва, відповідно до правил ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Це забезпечує можливість особи, проти якої подано позов, оперативно отримувати інформацію про його розгляд та захищати свої інтереси.

Крім того, згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України, Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, правила виключної підсудності поширюються на всі позови, що стосуються нерухомого майна, включаючи вимоги, пов`язані з правами осіб на таке майно, зокрема земельні ділянки, будинки, квартири тощо. Це також охоплює питання прав власності, речових прав, а також дійсності чи недійсності угод, а також спори, пов`язані з невиконанням умов договору щодо нерухомого майна."

У цій справі предметом позову є зобов`язання, що виникають у зв`язку з наданням житлово-комунальних послуг, які надаються за місцем розташування нерухомого майна.

Однак відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу."

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на розвантаження судів загальної юрисдикції від справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, а також на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Аналіз норм, які регламентують наказне провадження, у сукупності з нормами Загальної частини ЦПК України, дає підстави для висновку про те, що на нього повною мірою поширюються вимоги закону щодо правильного і своєчасного розгляду та вирішення цивільних справ, до числа яких належать і справи про видачу судового наказу. Зокрема, це означає, що судовий наказ повинен відповідати вимогам законності та обґрунтованості.

При цьому те, що наказне провадження покликане захистити саме безспірні права осіб шляхом видачі судового наказу, підтверджується тим, що відповідно до ст. 167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і без повідомлення заявника та боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Так, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, тобто надавач житлово-комунальних послуг. Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ, полягає в тому, що вони повинні бути безспірними.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Відповідно, на час видачі судового наказу судом вважається безспірність вимог заявника.

Зазначене узгоджується з вимогами статті 163 ЦПК України, відповідно до якої до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Вищевказані вимоги процесуального закону заявником не виконані.

Так, заява не містить доказів на підтвердження договору, укладеного між заявником та боржником, як достатнього доказу на підтвердження безспірності вимог заявника, а зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 є власністю не тільки боржника ОСОБА_1 щодо якого заявлено вимогу про видачу судового наказу, а й ОСОБА_2 , що не може свідчити про безспірність заявлених вимог.

За таких обставин заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Залишення судом заяви про видачу судового наказу без руху із наданням стягувачу строку на усунення недоліків заяви процесуальним законом не передбачено.

Поряд із тим, відповідно до ст. 165 ЦПК України, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та ст. ст. 161, 163, 165, 166, 167 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття 355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

Суддя: Плахотнюк К.Г.