Провадження № 2/202/3/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору № КІВ3АК02520039 від 29.05.2007 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 15307,70 дол. США., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2012 року. Проте, в порушення умов відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк", договору поруки №167 від 20.10.2010 року, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

З урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № КІВ3АК02520039 від 29.05.2007 року у розмірі 226525,74 грн.; з «Акцент - банк», ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та з ОСОБА_1 стягнути на свою користь судовий збір.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку до попереднього судового засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2013 року

справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року

позовну заяву ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року провадження у цивільній справі зупинено на час лікування.

На неодноразові листи до відповідачки щодо тривалості лікування отримувались відповіді про продовження лікування.

Від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» заяви та клопотання не надходили.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року провадження у цивільній справі поновлено.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. В матеріалах справи наявні заяви про слухання справи без участі представника позивача, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги позивача.

Представника відповідача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну адресу Заяв та клопотань не надійшло.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення, яка повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № КІВ3АК02520039 від 29.05.2007, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 15307,70 дол. США, зі сплатою за користування ним 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2012 р.

Згідно з п.7.1 договору Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 29 травня 2007 року по 29 травня 2012 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 15307,70 дол. США на наступні цілі:

Купівлі автомобіля у розмірі 11306,10 дол. США, на сплату страхових платежів за договором страхування транспорту за перший рік користування кредитом в сумі 590,43 дол. США, на сплату страхових платежів за договором особистого страхування за перший рік користування кредитом в сумі 56,53 дол. США на строк по 28.05.2008 року, винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту у сумі 223,06 дол. США, а також у розмірі 6,78 дол. США для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та у розмірі 3234,80 дол. США за сплату чергових страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % у момент надання кредиту від суми коштів, перерахованих на автосалон/ виданих готівкою. Період сплати вважати з 25 по 29 число кожного місяця.

Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж у сумі 286,47 дол. США.

Відповідно до п.7.3 забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає застава автомобіля MUDAN MD 1043, № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з Договором застави рухомого майна від 29 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2116, ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань заставодавця за кредитним договором від 29 травня 2007 року № КІВ3АК02520039 по поверненню кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, в сумі 15307,70 дол. США надала в заставу автомобіль MUDAN MD 1043, № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно договору страхування наземного транспорту № КІВ3АК00041390 від 29.05.2007 року укладений між Страховиком - Закрите акціонерне Товариство «Страхова компанія» «ІНГОСТРАХ» та Страхувальником - ОСОБА_1 застрахувала автомобіль MUDAN MD 1043, № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вигодонабувачем за договором страхування в межах заборгованості боржника за кредитним договором від 29.05.2007 року № КІВ3АК02520039 призначено Приватбанк.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» (правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк») договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобов`язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років.

Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № КІВ3АК02520039 від 29.05.2007 року заборгованість станом на 07.09.2012 р. склала 29591,61 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 07.09.2012 року складає 236525,74 грн, яка складається з наступного: 11019,02 дол. США - заборгованість за кредитом; 8848,87 дол. США -заборгованість по процентам за користування кредитом; 828,10 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8895,62 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої та статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2008 року із застрахованим автомобілем стався страховий випадок. Автомобіль MUDAN MD 1043, № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_2 , який мав право керування застрахованим автомобілем, потрапив у ДТП в м. Києві, внаслідок якої зазнав суттєвих пошкоджень, що підтверджується Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2008 року справа №3-15489-2008р.

Позивачем не надано суду доказів щодо виплати чи не виплати страхового відшкодування у зв`язку зі страховим випадком.

Крім того позивачем не надано доказів щодо перерахування Страховику Закритому акціонерному Товариству «Страхова компанія» «ІНГОСТРАХ» за Страхувальника ОСОБА_1 сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору у розмірі 3234,80 дол. США.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81,82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів по справі по справі, а саме перерахування Страховику Закритому акціонерному Товариству «Страхова компанія» «ІНГОСТРАХ» за Страхувальника ОСОБА_1 страхових платежів на які збільшено тіло кредиту, доказів виплати чи не виплати страхового відшкодування у зв`язку зі страховим випадком, також враховуючи, що позивачем за тривалий період часу не подано позовну заяву в порядку ст.49 ЦПК України, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та відмовляє у позові за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись: ст.ст. 4,13,78-80,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2024 року

Суддя Л.П. Слюсар