Справа № 953/4672/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2024 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.,
при секретарі Черниш О.М.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
14.06.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора, в якій позивач просить:
- визнати поважною причину пропущеного ним строку для прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визначити йому додатковий строк в два місяці після набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті дружини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги мотивовані наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина позивача ОСОБА_2 , та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , та складається з однієї кімнати житловою площею 9,0 кв.м., загальною площею 17,2 кв.м. 24.05.2023 позивач звернувся до Шостої ХМДНК із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку на подачу вказаної заяви. Інші спадкоємці після смерті дружини позивача відсутні, оскільки їх діти відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач не звернувся із заявою у встановлений законом строк у зв`язку з хворобою на COVID-19, та військовою агресією рф проти України і активними бойовими діями у м. Харкові, тому позивач змушений виїхати до Полтавської області та проживати там як ВПО, потім знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.11.2022 по 14.12.2022, внаслідок чого було пропущено строк на звернення за прийняттям спадщини.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.
Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, та покладався на розсуд суду.
14.06.2023 вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою судді від 15.06.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.11.2023 закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ,
виданим Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 05.10.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, та спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач як чоловік та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як діти померлої, які відмовились від прийняття спадщини та не заперечували проти її прийняття позивачем.
Родинні зв`язки між позивачем і померлою ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.08.1978, копія якого міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що померла є дружиною позивача, що не оспорюється сторонами по справі.
24.05.2023 відповідач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, за якою була заведена спадкова справа №257/2023, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2023 державного нотаріуса Шостої Харківської МДНК Теленкова В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням встановленого строку на прийняття спадщини.
За вказаних обставин, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом за захистом свого права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до положень статтей 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12.
Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 28.03.2022.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та в подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ, Постановою КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 16 березня 2020 року на всій території Україна було введено карантин - надалі цей термін постійно продовжувався з незначними змінами.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався.
З урахуванням веденого в Україні воєнного стану, у позивача, згідно його позову виникли труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України Про нотаріат, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».
У п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.
Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану.
29.06.2022 року внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.
Відповідно до наданої довідки, починаючи з 23.11.2022 по 14.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Обласному медичному клінічному центрі урології і нефрології ім. В.І. Шаповала.
Судом встановлено, що позивач з 10.11.2011 по 28.09.2021 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , та з 29.09.2021 хворів на хворобу COVID-19, та починаючи з 24.02.2022 в країні введено воєнний стан, м. Харків знаходиться під постійними обстрілами, у зв`язку з чим починаючи з 24.03.2022 позивач є ВПО, та мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , з 21.04.2022 мешкав за адресою: АДРЕСА_4 , та з 14.09.2022 мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Тобто внаслідок поширення короновірусної хвороби, хвроби на нього позивача, воєнного стану, проживання позивача як ВПО не за місцем реєстрації, перебування на стаціонарному лікуванні, позивач не мав реальної можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, що слід розцінювати як об`єктивні перешкоди, що істотно утруднювали, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому така причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є поважною.
Крім того, частиною другою статті 1269 ЦК України передбачено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно з п. 3.3. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.
Згідно з п.3.5. Глави 10 Порядку, Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Тобто, надіслання поштовим зв`язком до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, на якій не засвідчено підпис, тобто яка оформлена неналежним чином, не тягне за собою жодних юридичних наслідків.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Таким чином, впровадження карантину, введення воєнного стану, перебування на стаціонарному лікуванні, проживання позивача як ВПО, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому - є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено порушення його права на гарантоване законом поновлення строку на прийняття спадщини в разі його пропуску з поважних причин, в зв`язку з чим таке право, з урахуванням наведеного принципу справедливості, підлягає судовому захисту, шляхом надання додаткового строку для прийняття спадщини строком в два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили, а від так позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12,13, 133, 137, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222, 1242, 1272, 1276 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк - два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з поважною причиною його пропуску.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: : АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Відповідач Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7, .

Третя особа Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Харків, вул. м-н Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 4 пов., код ЄДРПОУ 0200676.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ