Справа № 522/6570/24
Провадження № 2/522/4563/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25.04.2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме стягнення суми позики в розмірі 600 000 доларів США, 3% річних у сумі 18 000 доларів США та відсотків за користування сумою позики у сумі 60 000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.04.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 одержала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США. Позичальник зобов`язалася повернути суму позики у валюті зобов`язання до 21.04.2024 року включно зі сплатою 10 % річних за користування грошовими кошами. Позивачем нараховано відповідачці 3% річних у розмірі 18 000 доларів США згідно п. 3.1. Договору позики.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 борг за договором позики, він був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 26.04.2024 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 563582 від 26.04.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 03.06.2024 року.

13.05.2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Маршук Ю.С. через систему Електронний суд надала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_2 дійсно одержала грошові кошти в позику від позивача і вона має намір повернути зазначені грошові кошти згідно Договору позики, але на даний час у відповідачки немає такої фінансової можливості. Також зазначено, що між позивачем та відповідачкою в усному порядку було погоджено нові умови виконання договору, що стосуються строків виконання Договору, а саме відповідачка має повернути суму позики протягом двох років з моменту укладання Договору, тобто до 21.04.2025 року. (а.с. 22-23)

13.05.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Чукітова В.В. надала заяву про приєднання документів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.06.2024 року був присутній представник ОСОБА_2 адвокат Цвігун В.В., позов не визнав, просив прийняти відзив. Вважав за можливе закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чукітова В.В. позов підтримала, проти прийняття відзиву не заперечувала. Зазначила, що стороною позивача надані всі докази, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті, не заперечувала.

Ухвалою суду від 03.06.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 09.07.2024 року.

У зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи, призначений на 09.07.2024 року, відкладено на 24.09.2024 року.

У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. 24.09.2024 року на лікарняному розгляд справи відкладено на 24.10.2024 року.

У судове засідання 24.10.2024 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Чукітова В.В. та представник ОСОБА_2 адвокат Цвігун В.В.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чукітова В.В. пояснила, що є договір позики, відповідачка отримані згідно нього гроші не повернула, а тому просить задовольнити позов та стягнути з відповідачки грошові кошти.

Суд оглядає оригінал договору позики від 21.04.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 адвокат Цвігун В.В. просив відмовити у позові та пояснив, що вони підтверджують факт передачі в борг грошових коштів, однак відповідачка не мала змоги виконати свої зобов`язання за договором позики, про що повідомила позивача. У зв`язку з цим між сторонами була досягнута усна згода щодо відтермінування строку виконання зобов`язання до 21.04.2025 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чукітова В.В. зазначила, що про таку усну згоду їй невідомо, але зауважила, що така домовленість має бути офіційною та має бути укладена у письмовому вигляді.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та додані до неї документи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США, які отримано відповідачкою особисто 21.04.2023 року зі строком повернення до 21.04.2024 року, про що між сторонами укладено Договір позики від 21.04.2023 року.

Відповідно до п. 1.3. Договору нарахування відсотків за користування Позикою здійснюється із рахунку 10 % річних від Суми позики в валюті позики. Сплата позичальником відсотків за користування Сумою позики проводиться в день повернення Суми позики.

Відповідно до п. 3.1. у випадку, коли позичальник своєчасно, тобто у строк встановлений цим договором не повернув Суму позики, на нього покладається обов`язок сплати 3 % річних від простроченої суми платежу відповідно до ст. 625 ЦК України та пеню у розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожний день прострочення виконання. (а.с. 9-10)

Оригінал Договору позики від 21.04.2023 року судом оглядався. Представник відповідачки у судовому засіданні та у відзиві визнав факт отримання відповідачкою грошових коштів згідно договору позики.

Сам факт існування договору позики, у якій позичальник чітко зазначає про отримання ним коштів і скріплює її своїм підписом, свідчить про реальний характер договору позики. Договір позики підтверджує не тільки укладеність договору та зміст його умов, але й факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Наявність оригіналу договору позики у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 473/995/18 (провадження № 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі № 266/7291/18-ц (провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі № 211/2672/16-ц (провадження № 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі № 751/1000/16-ц (провадження № 61-586св17).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачкою взятого на себе обов`язку з повернення суми позики та визнання відповідачкою факту отримання грошових коштів на підставі Договору позики від 21.04.2023 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми позики в розмірі 600 000 доларів США з ОСОБА_2 відповідно до Договору позики від 21.04.2023 року.

Щодо стягнення відсотків за користування позикою.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 1.3. Договору нарахування відсотків за користування Позикою здійснюється із рахунку 10 % річних від Суми позики в валюті позики. Сплата позичальником відсотків за користування Сумою позики проводиться в день повернення Суми позики.

Сума позики становить 600 000 доларів США, а тому відповідно до п. 1.3. Договору з відповідачки підлягають стягненню відсотки за користування позикою у розмірі 60 000 доларів США.

Щодо стягнення 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до п. 3.1. у випадку, коли позичальник своєчасно, тобто у строк встановлений цим договором не повернув Суму позики, на нього покладається обов`язок сплати 3 % річних від простроченої суми платежу відповідно до ст. 625 ЦК України та пеню у розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожний день прострочення виконання. (а.с. 9-10)

Загальна сума простроченої суми платежу становить 600 000 доларів США, а тому згідно п. 3.1. договору з відповідачки підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 18 000 доларів США.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

При цьому посилання представника відповідачки на продовження строку терміну повернення боргу суд не приймає до уваги, оскільки зазначене не підтверджено належними письмовими доказами та не підтверджується стороною позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачкою умов договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 140 грн.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 526, 530, 612, 625, 640, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 247, 258, 263, 265, 352-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 21.04.2023 року у загальному розмірі 678 000 (шістсот сімдесят вісім тисяч) доларів США 00 центів, з яких:

- 600 000 доларів США- сума основного боргу;

- 60 000 доларів США відсотки за користування;

- 18 000 доларів США 3% річних від простроченої суми платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 28.10.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.