Провадження № 2/161/3832/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

16.07.2027 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину двокімнатної квартири загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала його матері ( ОСОБА_3 ) та брату - ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

12 жовтня 2022 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С.В., однак постановою від 10 листопада 2023 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що

підтверджується копіями заповітів. Крім того, ОСОБА_2 був одиноким, в шлюбі не перебував, дітей не мав. На момент смерті, батьків уже не мав.

Через невизначеність розміру часток померлих у спірній квартирі, він не може

належним чином оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті брата.

Таким чином, оскільки вищевказані обставини виключають можливість спадкування, а в позасудовому порядку це питання вирішити неможливо в зв`язку зі смертю співвласників квартири, позивач просив суд визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 становила її частину, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2021 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків заяви, ухвалою від 01.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

18.10.2024 на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи, позов підтримує, просить задовольнити.

Від представника відповідача Луцької міської ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, при вирішення справи покладаються на розсуд суду.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.12.2022, серія НОМЕР_1 (а.с.22).

Матір позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.01.2012, серія НОМЕР_2 (а.с.21).

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 підтверджуються копіями свідоцтв про народження.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності

вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або

законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за

домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу

кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в

спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної

власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними,

законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на

спадкування.

Згідно ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що

належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок

його смерті.

За заповітом ОСОБА_2 від 18.02.2009, квартиру, яка належала йому на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 заповідає своєму братові ОСОБА_1 (а.с.15).

21.08.2022 ОСОБА_1 написав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , засвідчену старостою Люб`язівського старостинського округу Любешівської селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстровано в реєстрі за №10/34 (а.с. 16).

Вказана квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на

праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло

від 07.08.1997, виданого відділом приватизації житлового фонду Луцької міської ради

народних депутатів Волинської області. Квартиру зареєстровано у Волинському

обласному бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на

підставі Свідоцтва про право власності на житло і внесено запис у реєстрову книгу за

№7517 від 12.08.1997 (а.с.20).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С.В. від 10 листопада 2023 року №221/03-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні (а.с.18).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не

заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим

правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права

власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або

більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної

сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з

них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної

часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава,

територіальні громади.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року

№ 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної

власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі

майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника

спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності

доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім

сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки

визначаються рівними.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про

судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт

17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні

виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб

без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною

власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок),

житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного

житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в

них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19.06.1992

року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути

протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 1/2 частки квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, в зв`язку з тим, що частки в квартирі не були виділені.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиними спадкоємцем, бажає отримати спадщину, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на (одну другу) частки квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк