Справа № 603/210/24
Провадження №2/603/113/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фрегер Г. Й., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі Монастириська міська рада), в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636 земельні ділянки площею 0,8646 га та 0,1472 га з кадастровими номерами :01:003:0002 та :01:002:0005 відповідно, а також житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами загальною площею 44,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння від 01.06.1989 року. Вказану спадщину прийняв син ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який був її єдиним спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на вищевказане майно, яку прийняла позивачка, оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги та у визначений законом строк звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Однак позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки ОСОБА_2 за життя не оформив своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 . Окрім того, позивачка посилається на те, що втрачені правовстановлюючі документи на майно, яке підлягає спадкуванню. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Фрегер Г. Й. в підготовче засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у підготовче засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за їхньої відсутності, із обставинами, викладеними у позові, погоджуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 05.12.1991 року її батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 24.12.1971 року, батьками ОСОБА_2 (батько позивачки) зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 2919-0.211-1748/2-23 від 25.05.2023 року, відповідно до Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Красіїв на території Красіївської сільської ради за рахунок земель с. с. «Золота Нива» Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії Р1 № 659636 загальною площею 1,32 га.

З фотокопії державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636 від 15.10.2002 року вбачається, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 1,32 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, до складу якої входили земельні ділянки площею 0,15 га та 1,17 га.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується витягами з Державного земельного кадастру № НВ-023 та № НВ-023 від 30.05.2023 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,1472 га та 0,8646 га, призначеним для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованим на території Красіївської сільської ради, які належали ОСОБА_3 на підставі державного акта серії Р1 № 659636 від 15.10.2002 року, присвоєно кадастрові номери :01:002:0005, :01:003:0002.

Як вбачається з фотокопії свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння від 01.06.1989 року та долученого до матеріалів справи технічного паспорта ОСОБА_3 належав житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами загальною площею 44,3 кв. м, що по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 (баба позивачки) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 27.09.2006 року.

Згідно з довідкою № 166 від 24.05.2023 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала в с. Красіїв Монастириського району Тернопільської області. Без реєстрації разом з нею проживав її син ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 14.02.2002 року, згідно з яким ОСОБА_3 заповіла усе належне їй майно своєму сину ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 262/01-16 від 03.07.2024 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкової справи не заведено.

Інформаційним листом держаного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 111/01-18 від 20.02.2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_2 (батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.07.2023 року.

На виконання ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.07.2024 року державним нотаріусом Звягельської державної нотаріальної контори Ружицьким О. надано копію спадкової справи № 41/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною адресою також були зареєстровані ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_6 (інформаційна довідка № 7605 від 01.08.2023 року).

13.02.2024 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 звернулася позивачка ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори Ружицького О. Д. № 320 від 13.02.2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_2 на спадкове майно, що належало його матері ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 , будучи спадкоємцем ОСОБА_3 , спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що ОСОБА_3 належали: земельні ділянки площею 0,8646 га та 0,1472 га відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636, кадастрові номери :01:003:0002 та :01:002:0005 відповідно; житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,3 кв. м. Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказане майно успадкував її син ОСОБА_2 , проте за життя не оформив своїх спадкових прав. Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1235, 1261, 1269, 1296 ЦК України, ст. 81 ЗК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,8646 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636, кадастровий номер :01:003:0002;

- земельну ділянку площею 0,1472 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 659636, кадастровий номер :01:002:0005;

- житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,3 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Повний текст рішення суду складено 25.10.2024 року.

Головуючий суддя І. М. Галіян