ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6325/23 Номер провадження 22-ц/814/2726/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем,

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2024 року, постановлене суддею Турченко Т.В. (повний текст складено 02 травня 2024 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС» (приватне)) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в:

23.10.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 22.11.2021 близько 16-45 год. у Полтавській області, м.Шевченкове відбулася дорожньо-транспортна пригода у якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, д.р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який унаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув.

За фактом викладеного слідчим управлінням ГУ НП в Полтавській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України за №0000105.

У результаті ДТП та наслідків від нього, сину загиблого ОСОБА_1 завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача у розмірі 24 000,00 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 10 802,00 грн. - страхового відшкодування витрат на поховання та 6 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 30.04.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого - відмовлено за безпідставністю.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Стефківський В.І., оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що у відповідності до норм спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону №1961-ІV) перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є вичерпними, а строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування - припинювальним, зі спливом якого у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Наголошує, що положення Закону №1961-ІV не встановлюють досудового порядку урегулювання спору, не містять обов`язку особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування звернутися до страховика, та не пов`язують дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суд з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Відтак, у разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону №1961-ІV» та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Просить врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №465/4621/16-к від 19.06.2019, за змістом якої, якщо особа впродовж строків, визначених Законом №1961-ІV подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права; а також у справі №465/4287/15 від 11.12.2019 - попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-ІV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Зазначає, що судом не встановлено факту визнання банкрутом та/або ліквідації відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) та факту недостатності коштів та майна відповідача для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Натомість витяг з Централізованої бази МТСБУ про наявність та дійсність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким була забезпечена цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21011, р.н. НОМЕР_1 долучений до позовної заяви.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.06.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 12.06.2024.

11.07.2024 АТ «СГ «ТАС» (приватне) подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.

Наголошує, що рішення про виплату страхового відшкодування не приймалося за відсутності звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, а, відтак, звернення позивача в суд за захистом порушеного права є передчасним.

Просить врахувати, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 25.05.2022 причиною ДТП та наслідків, що настали є порушенням з боку пішохода ОСОБА_3 вимог п.п.4.7., 4.14 (а) Правил дорожнього руху України. Тоді як за правилами ч.1 ст.1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Отже, у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2021 у с.Шевченкове Полтавського району Полтавської області сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у результаті якої останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. За фактом викладеного 23.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, номер кримінального провадження: 0000825./а.с.8/

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , станом на 22.11.2021 застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс №АТ1112310./а.с.31

10.12.2021 ОСОБА_3 помер./а.с.15/

Постановою заступника начальника ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області від 25.05.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000825 від 23.11.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу кримінального правопорушення.

При винесенні такої постанови враховано, що причиною дорожньо-транспортної пригоди являється порушення п.4.7., 4.14 (а) Правил дорожнього руху України з боку пішохода ОСОБА_3 , який, не впевнившись у відсутності небезпеки, вийшов на проїзну частину дороги та рухався по ній у попутному напрямку, поза межами пішохідного переходу, у недозволеному для переходу місці, де й відбувся на нього наїзд, у результаті чого загинув, а в діях водія ОСОБА_2 будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням ДТП не вбачається та він не мав технічної можливості попередити вказану пригоду в даних дорожніх умовах, тобто в його діяннях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України./а.с.107/

ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , на поховання якого ним втрачено 10 802,00 грн., що підтверджується складеними ФО-П ОСОБА_4 (вид діяльності: організування поховань і надання суміжних послуг) накладними витрат на поховання та рахунками №13 та №14, платник: ОСОБА_1 , на суми 4 702,00 грн. та 6 100,00 грн./а.с.22-27, 28-29/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивач не звертався до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування, а отже з боку відповідача відсутній факт порушення його прав, свобод та інтересів. Відтак, звернення в суд із цим позовом суд визнав передчасним.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону №1961-IV).

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті Закону №1961-IV).

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті Закону №1961-IV).

Із огляду на викладені норми матеріального закону та позицію Верховного Суду, сформовану у справі №554/858/19 від 01.07.2020, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Зі справи, що переглядається убачається, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , станом на 22.11.2021 застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс №АТ1112310.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За змістом позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

При цьому, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, і особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №465/4287/15 від 11.12.2019, яка за правилами ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковою для застосування.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення викладене залишив поза вагою та дійшов помилкового висновку щодо відсутності порушеного права позивача та передчасності позову, звернення з яким є альтернативним способом захисту порушеного права, без попереднього звернення до страховика.

Таким чином, поза увагою районного суду залишився той факт, що смерть ОСОБА_3 настала від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих при зіткненні з джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне). Доказів на підтвердження, що розмір страхового відшкодування перевищує страховий ліміт, відповідачем не надано, як і не доведено, що шкода була завдана потерпілому внаслідок непереборної сили або умислу загиблого.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Із огляду на викладені норми права та наявні у справі докази в сукупності, колегія суддів вважає доведеним належними доказами, не спростованими відповідачем, підставність стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у розмірі 24 000,00 грн. та 10 802,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання, понесених позивачем.

Стосовно стягнення правничих витрат, колегія суддів ураховує наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у додатковій постанові №755/9215/15-ц від 19.02.2020, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд також має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.

У справі, що переглядається апеляційним судом установлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Стефківським В.І., що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги серія ВС №1235008 та договором про надання професійної (правничої) допомоги від 17.01.2022 №Ж919./а.с.34, 39/

Додатком до Договору про надання професійної (правової допомоги) №Ж919 від 17.01.2022, укладеним 14.10.2022 між АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та ОСОБА_1 погоджено:1) плата за наданні Адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору про надання правової допомоги становить 2 000,00 грн. за 1 год. роботи; 2) клієнт здійснює оплату за надану професійну правничу (правову) допомогу протягом 3 місяців після вступу рішення в законну силу./а.с.38/

16.10.2023 керуючим партнером АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» складено детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги, у наступному обсязі:

1. Правовий аналіз наявних доказів (документів) у справі - витрачено 0,5 год., вартістю 1 000,00 грн.;

2. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії; аналіз судової справи - витрачено 0,5 год., вартістю 1 000,00 грн.;

3. Написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (у т.ч. сторонам) - витрачено 2 год., вартістю 4 000,00 грн. Всього 6 000,00 грн./а.с.37/

16.11.2023 АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулося в суд із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Заявлене клопотання обґрунтовано положеннями ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, який за годину роботи бути на рівні 50% прожиткового мінімуму на день оплати. Таким чином вважає, що позивачем безпідставно та необґрунтовано встановлено вартість правової допомоги в розмірі 6 000,00 грн./а.с.92/

За встановлених обставин, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, із яких попереднє опрацювання матеріалів та судової практики не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на складання позову, колегія суддів

визнає наявними підстави для відшкодування правничих витрат, понесених ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 грн. Такий розмір стягнення відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про зволення позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем, - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у розмірі 24 000,00 грн., страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 10 802,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн., а всього 34 802,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак