Справа № 509/2089/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

представниці заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Середи В.Ю.

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції клопотання представника заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Середи В.Ю., за участю боржниці ОСОБА_3 , заінтересованої особи ОСОБА_4 та стягувача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.08.2023 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05.03.2024 р. - позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за участю 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволений, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 56000 дол. США, відсотки за користування позикою період з січня 2020 р. по вересень 2021 р. у розмірі 17640 дол. США, 3% річних у розмірі 2560,22 дол. США, а також, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 13420 грн., тобто по 6710 грн. з кожного.

Разом з цим, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 21.08.2020 року, за заявою представниці ОСОБА_2 , в якості забезпечення позову був накладений арешт на : житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37); житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 74 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12759940); земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0196, площею 0,4392 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37); земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0681, площею 2,8958 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37); земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0682, площею 2,9328 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37).

Зазначена спільна заява та мирова угода приєднані до справи.

23.04.2024 р., представниця боржника ОСОБА_1 адвокат Середа В.Ю. звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з клопотанням про скасування вищевказаних заходів забезпечення позову, мотивуючи це неспівмірністю задоволених позовних вимог з вартістю забезпеченого арештованого нерухомого майна, вказуючи при цьому, що житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 74 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на момент накладення арешту судом 21.08.2020 р. належав та належить на сьогодні ОСОБА_5 , який придбав його у ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.01.2015 р. (реєстр. № 22). При чому, ОСОБА_5 не є стороною по справі і на сьогодні є законним власником зазначеного нерухомого майна з 13.01.2015 р. (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна : 12759940), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373880197, а вказаний арешт порушує його права власника нерухомого майна. Також, представниця боржника зауважує, що житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37) як на дату ухвали суду від 21.08.2020 р., так і до сьогодні є предметом договору іпотеки від 06.03.2018 року (реєстр. № 82) (номер запису про державну реєстрацію іпотеки: 25157103) із забороною відчуження вказаного будинку до виконання (припинення) розірвання цього договору, укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_6 та іпотекодавцем ОСОБА_1 зі строком основного зобов?язання 25.01.2019 р. та розміром зобов?язання 962500 грн. за нотаріально посвідченим договором позики від 09.02.2018 р. (реєстр. № 42), а тому вказаний арешт на зазначений будинок порушує права сторін іпотечного договору.

В судовому засіданні представниця боржника ОСОБА_1 адвокат Середа В.Ю. повністю підтримала доводи свого клопотання про скасування заходів забезпечення позову та просила суд його задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти скасування заходів забезпечення позову з підстав відсутності перед ним погашення боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Боржниця ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином телефонограмою на особистий мобільний номер, причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи за її відсутності суду не надала (а.с. 45).

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з?явилась, надіславши до суду заяву, в якій просила суд, відмовити у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову та розглянути справу за її відсутності (а.с. 65).

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 21.08.2020 року, за заявою представниці ОСОБА_2 , в якості забезпечення позову був накладений арешт на : житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37); житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 74 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12759940); земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0196, площею 0,4392 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 37); земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0681, площею 2,8958 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37); земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0682, площею 2,9328 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37) (т. 1 а.с. 57-59).

Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.08.2023 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05.03.2024 р. - позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за участю 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволений, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 56000 дол. США, відсотки за користування позикою період з січня 2020 р. по вересень 2021 р. у розмірі 17640 дол. США, 3% річних у розмірі 2560,22 дол. США, а також, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 13420 грн., тобто по 6710 грн. з кожного (т. 2 а.с. 160-168,219-222).

На виконання вищевказаного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.08.2023 р. та постанови ОАС від 05.03.2024 р., 03.04.2024 р. Овідіопольським райсудом Одеської області був виданий виконавчий лист ОСОБА_2 , пред?явлений ним до виконання до Овідіопольського ВДВС, постановою яких від 09.04.2024 р. було відкрито виконавче провадження № 74696595 (а.с. 51,52).

16.05.2024 р. на електронну адресу Овідіопольського райсуду Одеської області надійшла ухвала ВС від 10.05.2024 р., якою було задоволено клопотання представниці ОСОБА_1 адвоката Середи В.Ю. про зупинення виконання рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.08.2023 р. та постанови ОАС від 05.03.2024 р. до закінчення їх перегляду в касаційному порядку та зупинено виконання рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.08.2023 р. та постанови ОАС від 05.03.2024 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за участю 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики до закінчення касаційнг перегляду справи (а.с. 56-60).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд встановив, що при проголошенні ухвали Овідіопольського расуду Одеської області від 21.08.2020 р. під головуванням судді цього ж суду ОСОБА_7 про забезпечення позову в частині накладення арешту на житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 74 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12759940), суд зауважує, що вказаний будинок був проданий ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.01.2015 р. (реєстр. № 22), тобто за 5 років 7 місяців до винесення оскаржуваної ухвали покупцю ОСОБА_5 , який не є стороною по справі і на сьогодні є законним власником зазначеного нерухомого майна (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна : 12759940), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373880197, і на думку суду, саме власник нерухомості ОСОБА_5 , який станом на 21.08.2020 р. вже був власником вказаного будинку, має право на подачу до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, якщо вважає, що його права порушені, а не ОСОБА_1 , який з 13.01.2015 р. не є власником цього будинку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373880197 від 11.04.2024 р., а тому, в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити з підстав, описаних вище (а.с. 19-20).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19 вказала, що в процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»).

З урахуванням предмету позову, а також того, що відчуження спірного майна у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки, кадастрові номери: :02:002:0196, :01:002:0681 та :01:002:0682, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін, накладення судом арешту на вказані земельні ділянки було співмірним та обґрунтованим задля забезпечення виконання рішення суду.

У зв?язку з чим, в задоволенні клопотання представниці боржника ОСОБА_1 адвоката Середи В.Ю. про скасування заходів забезпечення позову в цій частині слід відмовити.

Крім цього, судом з?ясовано, що на дату прийняття ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.08.2020 р. - житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37) являвся предметом договору іпотеки від 06.03.2018 року (реєстр. № 82) (номер запису про державну реєстрацію іпотеки: 25157103) укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_6 та іпотекодавцем ОСОБА_1 із забороною відчуження вказаного будинку до виконання (припинення) розірвання цього договору, укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_6 та іпотекодавцем ОСОБА_1 зі строком основного зобов?язання 25.01.2019 р. та розміром зобов?язання 962500 грн. за нотаріально посвідченим договором позики від 09.02.2018 р. (реєстр. № 42) (а.с. 14-15,32-40).

За приписами ст. 1 Закону України «Про іптеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов?язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом та відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону, відповідно до якої, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов?язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов?язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 названого Закону:

- у разі порушення боржником основного зобов?язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки;

- пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як передбачено ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов?язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК, у разі невиконання зобов?язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Зі змісту приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя - суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

Такий правовий висновок було викладено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31.10.2018 у справі № 923/1105/17 (ЄДРСРУ № 77586100), від 19 червня 2019 року у справі № 825/1764/16 (ЄДРСРУ №82473109), від 17.10.2019 у справі № 822/1426/16 (ЄДРСРУ № 84987811).

У Постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 910/4772/17, від 31.10.2018 р. у справі № 923/1105/17, від 19.06.2019 р. у справі № 825/1764/16 зазначено, що «оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов?язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону Україн «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв?язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання на момент пред?явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов?язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов?язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки».

Зі змісту ч. 1 ст. 8 Конституції України - охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об?єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК - ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України, правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до роз?яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Таким чином, суд вважає, оскільки житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37) є предметом іпотеки за іпотечним договором від 06.03.2018 р. (реєстр. № 82) (номер запису про державну реєстрацію іпотеки: 25157103) укладений між іпотекодержателем ОСОБА_6 та ОСОБА_1 - раніше звернення у 12.05.2020 р. ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом та дати ухвали суду про забезпечення позову 21.08.2020 р., то відповідно накладення судом арешту на зазначене іпотечне майно було неправомірним.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

В зв`язку з чим, ухвала Овідіопольського райсуду Одеської області від 21.08.2020 р. у справі № 509/2089/20, в частині накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 позбавляє заявника (боржника) ОСОБА_1 , як власника майна розпоряджатися ним у відповідності до діючого законодавства України, а також обмеження прав третьої особи - іпотекодержателя ОСОБА_6 задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки за умовами договору іпотеки від 06.03.2018 р. (реєстр. № 82), а тому вимоги клопотання про скасування заходів забезпечення позову в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 157,158,259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1. Клопотання представника заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Середи В.Ю., за участю боржниці ОСОБА_3 , заінтересованої особи ОСОБА_4 та стягувача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково;

2. Застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 серпня 2020 року по справі № 509/2089/20 заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 323,5 кв. м, житловою площею 124 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37, (реєстраційний номер обтяжень: 25158199) скасувати ;

3. В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.05.2024 року.

Суддя Гандзій Д.М.