РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., за участю секретаря - Вчерашнюк А.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлія Ярославівна, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті його брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач у липні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_4 та проханням відкрити спадкову справу, після його смерті.

Разом із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 було надано нотаріусу правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 - свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією залізничного району на підставі розпорядження президента Ради народних депутатів №28 від 21.01.1993, зареєстрованого Київським міським бюро технічної 15.06.1993 у реєстрову книгу №37458, в якому власником є спадкодавець ОСОБА_4 .

На підставі поданої заяви та інших документів, необхідних для відкриття спадкової справи, нотаріус завела спадкову справу № 64531945 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, 17.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у видачі слугувало те, що під час перевірки відсутності заборони або арешту вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Я.Ю. було встановлено, що в АДРЕСА_1 зареєстровано ще одне домоволодіння під номером 2 (сусіднє домоволодіння), власниками якого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2016 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що він позбавлений можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_4 в нотаріальному порядку, позивач звернувся з вказаним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2021 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлію Ярославівну, комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Направлено третім особам у справі копії примірника позовної заяви з додатками. Зобов`язано відповідача направити третім особам у справі копії примірника відзиву з додатками.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2023 витребувано у:

1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлії Ярославівни спадкову справу №64531945 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 .

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 64531945 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Комунальне підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали від 30.11.2023 надіслало на адресу суду інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , праві власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду заяву в якій підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Справу просили розглядати без їх участі.

Від Київської міської ради надійшов лист, в якому представник зважаючи на докази у матеріалах справи, просив ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду письмові заяви, в яких проти задоволення позову не заперечували. Справу просили розглядати справу без їх участі.

Відповідач та треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.05.2019.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією Залізничного району міста Києва 24 березня 1993 року.

Позивач ОСОБА_1 є братом померлого ОСОБА_4 , що підтверджується зокрема копіями Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.1993 та серії НОМЕР_3 від 21.03.1964.

30.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом.

30.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. відкрито спадкову справу номер у спадковому реєстрі 64531945, номер у нотаріуса 14/2019.

17.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у видачі слугувало те, що під час перевірки відсутності заборони або арешту вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Я.Ю. було виявлено інформацію, що за адресою: АДРЕСА_1 вже зареєстрований житловий будинок АДРЕСА_1 (два), право власності на який зареєстровано за іншими особами.

Як убачається з матеріалів справи, право власності померлого спадкодавця ОСОБА_4 на спадкове майно виникло на підставі - Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане Державною адміністрацією Залізничного району міста Києва 24 березня 1993 року, згідно з розпорядженням представника президента Ради народних депутатів № 28 від 21 січня 1993 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної 15 червня 1993 року у реєстрову книгу за № 37458.

Згідно з матеріаліами інвентаризаційної справи №21683, наданої комунальним підприємством Київської міської ради «Киїське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023 адреса належного на праві власності ОСОБА_4 домоволодіння значиться: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 07.04.1992, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи, спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці, наданої відповідно до рішенням РВК Києво-Святошинського району від 20.09.1988 №226/13.

Адреса земельної ділянки на які розташовується спірне домоволодіння з 1989 року і по теперішній час значиться АДРЕСА_1 .

Так, з наявної у матеріалах справи довідки ДПІ у Солом`янському р-ні м.Києва від 26.12.2003 за №6613/к/17-117, виданої ОСОБА_4 для пред`явлення в відділ приватизації вбачається, що земельна ділянка площею 1112 кв.м., яка перебувала у користуванні спадкодавця ОСОБА_4 значилася на наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджується також листом Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) №05702-6044 від 03.05.2024 в якому зазначено, що згідно відомостей міського земельного кадастру за ОСОБА_4 обліковується земельна ділянка на АДРЕСА_1 з кодом 72:499:0005 площею 1112,29.

Відповідно до листа Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-108/ОПК-2312-5305 від 23.12.2019 року з виїздом на місце встановлено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_4 фактично знаходиться між домоволодіннями АДРЕСА_3 , тому його розташування доцільно розглядати як АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, враховуючи наявність розбіжностей в адресі об`єкта нерухомого майна, нотаріус фактично позбавлена можливості видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статтті 46 цього Кодексу).

Частина 1 статті 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи ні.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Разом з тим, за змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті брата є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства, враховуючи наявність розбіжностей в адресі об`єкта нерухомого майна, а також те, що право власності за житловий будинок зареєстровано за спадкодавцем, це право ніким не оспорюється, суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування у встановленому порядку, тобто шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому єдиним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, 1264, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлія Ярославівна, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , (РНОКПП номер НОМЕР_4 ) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок номер АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко