1Справа № 317/3274/24 2/335/2976/2024
16 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Новасардової І.В., за участю секретаря Доновської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позовних вимог почилається на те, що 29.04.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «МІК» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1315/21-Т/ЗП119 від 29.04.2021, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Згідно інформаційного листа з бази МТСБУ стосовно ДТП, 28.09.2021 на пр.Соборному, 75 в м. Запоріжжі сталася дорожня-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «МІК» під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .
Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.
З метою визначення розміру вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 28.09.2021, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Звіту № 666 від 08.10.2021 вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 112 901,54 грн. Вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 158 001,60 грн.
У зв`язку з викладеним і відповідно до вищезазначеного рахунку СТО та умов договору страхування позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 142 085,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 58880123 від 12.10.2023.
З огляду на викладене позивач поніс збитки в розмірі 142 085,16 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується Полісом ЕР 205469664, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.
Згідно витягу з Полісу ЕР 205469664 з бази МТСБУ, ліміт відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000,00 грн. Крім того, умовами Полісу передбачена франшиза у розмірі 2 500,00 грн. Відповідно до Закону України «Про Страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.
17.02.2022 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахунок страхового відшкодування у сумі 112 427,77 грн. в межах ліміту, за вирахуванням франшизи та з урахуванням вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжною інструкцією № 8857.
Тобто, невиплаченою залишається сума в розмірі 29 657,39 грн. (142085,16 грн. (сума понесених збитків) 112427,77 грн. (сума страхового відшкодування сплачена ПАТ «НАСК «ОРАНТА») = 29 657,39 грн.)
Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 230524-906/р від 23.05.2024, про необхідність здійснення виплати страхового відшкодування. Проте, станом на дату подання позовної заяви відповідачем жодних виплат на користь позивача здійснено не було.
Ухвалою від 31.07.2024 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією, та шляхом направлення судової повістки та конверти з рекомендованим повідомленням повернулися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням, а тому ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день ухвалення рішення також не поступала.
Таким чином, оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі наданих позивачем доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Так судом встановлено, що 28.09.2021 на АДРЕСА_1 сталася дорожня-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «МІК» під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .
Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2021, ОСОБА_1 28.09.2021 об 08 год. 40 хв. у м. Запоріжжя, по проспекту Соборному, біля будинку 75, керував автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в наслідок чого останній здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_5 , який зупинився попереду. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено, понесено матеріальні збитки.
Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Також встановлено, що 29.04.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «МІК» уклали договір страхування наземного транспорту № 1315/21-Т/ЗП119, щодо забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу завдано механічних пошкоджень. Відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.
Крім цього, цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР/205469664, виданого ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
29.04.2021 потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ТОВ «МІК» звернулося до страховика ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Відповідно до Звіту № 666 від 08.10.2021 про проведення оцінки колісного транспортного засобу«Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 112 901,54 грн. Вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 158001,60 грн.
Як вбачається зі страхового акту № 006.02221921-1 від 08.10.2021, страховиком - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № 1315/21-Т/ЗП119 від 29.04.2021 в розмірі 142 085,16 грн. (вартість відновлювального ремонту) .
На підставі вищевказаних Страхового акту, Договору страхування та згідно розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» шляхом перерахування безготівкових коштів сплатило на рахунок ТОВ «МІК» страхове відшкодування в сумі 142 085,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №58880123 від 12.10.2023.
Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , винуватця у ДТП, була застрахована, позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в сумі 112 427,77 грн. в межах ліміту, за вирахуванням франшизи та з урахуванням вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжною інструкцією № 8857.
Таким чином, різниця між сумою страхового відшкодування (142 085,17) та страховою виплатою (112 427,77) становить 29 657,39 грн.
23.05.2024 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» для досудового врегулювання спору направив відповідачу на адресу проживання, претензію з вимогою сплатити страхове відшкодування. Однак, станом на дату подання позову до суду, відповідачем не було сплачено відшкодування, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі №755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Тому з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача.
Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Обсяг відповідальності відповідача, як страхувальника своєї цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілої внаслідок протиправних під час ДТП дій відповідача особи.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі суброгації можливе за умови, якщо страхова компанія, яка виконала свій обов`язок перед потерпілою особою, з урахуванням отримання страхового відшкодування в інтересах винної в ДТП особи від його страховика та сплаченої суми франшизи винною особою не одержала повного відшкодування здійсненого нею страхового платежу на підставі договору добровільного страхування на користь потерпілої особи, яку позивач внаслідок цього замінив у спірних правовідносинах.
Так, відповідачем не спростовано обов`язку сплатити заявлену у позові суму, оскільки відповідач не спростував того факту, що страховий платіж, який був сплачений ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в його інтересах був здійснений не у повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Отже, рахунок відновлювального ремонту та платіжні доручення підтверджують факт виконання відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, його вартість та оплату за виконані роботи ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ТОВ «МІК» коштів в сумі 142 085,16 грн., та свідчать про те, що виплата страхового відшкодування відповідає умовам договору.
ОСОБА_1 жодним чином позовні вимоги спростовано не було, відзиву не подано, не надано письмового відзиву на позовну заяву та не надано суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог.
Таким чином, заявлені позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя Новасардова І.В.