Справа №756/5244/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Лащевської Д.О.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що протягом тривалого часу він та відповідач ОСОБА_4 , громадянка Держави Ізраїль, проживають однією сім`єю, але шлюб між собою уклали 11 серпня 2022 року. До укладення шлюбу у сторін народились дві доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Держави Ізраїль, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка Держави Ізраїль. Оскільки відповідач народжувала спільних дітей у Державі Ізраїль, і у той час сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_7 , виданого консульським відділом Наама Едіт-Леві 03.10.2018 року , зазначено громадянство дитини - Держава Ізраїль, мати - ОСОБА_4 . Після народження дитини ОСОБА_9 замість свідоцтва про народження, 10.03.2021 року було видано паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 на підставі Довідки з пологового будинку. Оскільки реєстрація народження дітей відбулась в іншій країні - у Державі Ізраїль, звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану та подати відповідну заяву про визнання батьківства позивач разом з відповідачем не мають правових підстав, тому позивач і звернувся до суду.

На підставі викладеного, просив суд визнати його батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 10 квітня 2024 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

03 червня 2024 року від ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

14 червня 2024 року від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

24 червня 2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження.

Цього ж дня на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

21 серпня 2024 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржене в частині вирішення питання про визнання батьківства стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач у справі ОСОБА_4 , мама ОСОБА_7 , є громадянкою Держави Ізраїль.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянкою Держави Ізраїль і народилась в Державі Ізраїль, місто Кфар-Сава, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Міністерством іноземних справ Держави Ізраїль, м. Ієрусалим відповідно до ст. 30 Закону Держави Ізраїль Про реєстрацію населення, 1965 р.

У відповідності до положень ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Матеріали справи містять належні і достатні докази того, що і дитина і її мати є громадянами Держави Ізраїль, а отже є необхідність застосування до спірних вимог положень ст.65 Закону України «Про міжнародне приватне право». За таких умов спір про встановлення чи оспорювання батьківства щодо ОСОБА_7 підлягає розгляду за законодавством Держави Ізраїль, ізраїльським судом за окремим позовом до громадянки Держави Ізраїль ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з апеляційної скарги, апелянт оскаржує рішення виключно в частині вирішення питання про визнання батьківства стосовно ОСОБА_7 .

Частиною 4 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що порушення норм матеріального права в даному випадку немає, оскільки в даному випадку були порушені правила підсудності, що за своєю суттю є суто процесуальним порушенням.

Частиною 3 ст.376 ЦПК передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

В даному випадку жодне із наведених порушень процесуальних норм не відноситься до даної справи.

Зважаючи на викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для виходу за межі апеляційної скарги ОСОБА_1 , який оскаржує рішення суду першої інстанції в частині питання встановлення батьківства щодо ОСОБА_7 . На підставі наведеного оскаржуване рішення в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 377, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року в частині вирішення питання про визнання батьківства стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько