КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року,

встановив:

у жовтні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до повноліття дитини, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 серпня 2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася донька ОСОБА_6 . З початку введення на території України воєнного стану позивач залишила територію України і сторони погодили визначити місця проживання дитини з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи те, що малолітня дитина перебуває на утриманні матері, просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину та визначив розмір аліментів - 1/4 частину від доходу відповідача.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись в повній мірі не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що в ОСОБА_2 на утриманні перебуває ще одна дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку з відповідача також стягуються аліменти. Також представник відповідача зазначала, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, яка є інвалідом третьої групи та потребує догляду.

В ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім доньки сторін у справі, відповідач ОСОБА_2 має також неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого за законом зобов`язаний утримувати до досягнення ним повноліття. Наказом Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 просить суд про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в частці від його доходу, а не в твердій грошовій сумі, а тому апеляційний суд доходить висновку про те, що перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини має враховуватись при визначенні розміру аліментів та не може бути підставою для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено в розмірі 2 563 гривні, а віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач не зазначала, які саме витрати на утримання нею дитини вона несе, не вказувала про їх розмір. При цьому позивач визнає, що відповідач у добровільному порядку сплачував раз на два місяці грошові кошти на утримання дитини в розмірі 12 500 гривень. Доказів на підтвердження власного майнового стану позивач, яка також має обов`язок забезпечувати дитину, не надавала.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що відповідач не довів, що сплата половини його доходу на утримання дітей (доньки сторін та сина відповідача) є обтяжливим для ОСОБА_2 , колегія суддів вважає неспроможними, оскільки позивачем не було надано доказів про те, що дитина потребує значних витрат на її утримання, що зумовлює необхідність стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.

Доводів про те, у зв`язку з чим такий розмір аліментів, як 1/6 частина від доходів відповідача, буде недостатнім для гармонійного розвитку дитини та її забезпечення, відзив на апеляційну скаргу не містить.

Поряд з цим, колегія суддів вважає недоведеними посилання відповідача на те, що на його утриманні також перебуває його непрацездатна матір, оскільки ним не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин. Сам по собі факт досягнення матір`ю відповідача пенсійного віку та встановлення їй третьої групи інвалідності не може свідчити про її перебування на утриманні ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог закону відповідач ОСОБА_2 окрім себе зобов`язаний утримувати двох своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів ОСОБА_2 .

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року змінити та визначити аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу).

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді