АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 714/77/24

провадження №22-ц/822/633/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Клименко Тарас Васильович, на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року, головуючий у першій інстанції Костишин Н.Я.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Цюпа О.В., у січні 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 в електронній формі, за яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 36000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» виконано зобов`язання за договором, перераховано ОСОБА_1 на банківську картку НОМЕР_1 кредит в сумі 36000 грн.

ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 з повернення кредиту в сумі 36000 грн, сплати відсотків за користування кредитом в сумі 52680 грн 68 коп., комісії в сумі 5400 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 кредит в сумі 36000 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 52680 грн 68 коп., комісію в сумі 5400 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Цюпа О.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 заборгованість в сумі 88680 грн 68 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Клименко Т.В., в апеляційній скарзі просить рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року в частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення комісії за надання кредиту в сумі 5400 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість з комісії за надання кредиту в сумі 5400 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неправильне застосування постанови Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, яка стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у даній справі.

Зазначає, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49, передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом, в тому числі комісії за надання кредиту.

Також комісія за надання кредиту передбачена пунктами 1.4.11, 2.7, 5.3 Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином умови пункту 2.5 договору, за яким комісія за надання кредиту 5400 грн.

Пунктом 3.2.3 договору передбачено графік погашення кредиту, яким визначено порядок, розмір та строки платежів, у тому числі з комісії за надання кредиту.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє адвокат Клименко Т.В., не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПКУкраїни лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє адвокат Клименко Т.В., рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 кредиту в сумі 36000 грн, процентів за користування кредитом в сумі 52680 грн 68 коп. не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє адвокат Клименко Т.В., в частині, що оскаржується, підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково, суд першої інстанції виходив з укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 в електронній формі, виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» зобов`язання з перерахування ОСОБА_1 на банківську картку НОМЕР_1 кредиту в сумі 36000 грн. та не виконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором з повернення кредиту в сумі 36000 грн, сплати відсотків за користування кредитом в сумі 52680 грн 68 коп.

Відмовляючи у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення комісії за надання кредиту в сумі 5400 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на корсть Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» комісії за надання кредиту через нікчемність умов договору про сплату комісії в сумі 5400 грн.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 в електронній формі.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 36000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

На підставі пункту 2.3, 2.10, 2.11 договору строк, на який надається кредит 24 тижні.

Термін дії договору до 08 серпня 2022 року.

Дата повернення кредиту 08 серпня 2022 року.

Згідно із пунктом 2.4, 2.5, 2.6 договору процентна ставка за кредитом в день 0,86587500, фіксована.

Комісія за надання кредиту 5400 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Загальний розмір кредиту 36000 грн.

Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, за яким комісія за надання кредиту підлягала сплаті 07 березня 2022 року в сумі 1924 грн 20 коп., 21 березня 2022 року в сумі 2235 грн 92 коп., 04 квітня 2022 року в сумі 1239 грн 88 коп.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» є фінансовою установою згідно свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, виданого 06 квітня 2017 року №880, одержало ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

У анкеті Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» клієнта ОСОБА_1 від 16 січня 2024 року зазначено номер банківського рахунку / банківської карти для перерахунку коштів НОМЕР_1 .

На підставі платіжного доручення від 21 лютого 2022 року №33695 Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поповнено банківську картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в сумі 36000 грн на виконання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-00.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» інформацію, чи випускалася банківська карта НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , про рух коштів по банківській картці за період з 21 лютого 2022 року по 09 січня 2024 року.

За повідомленням Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 07 травня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240502/26096 банківська карта НОМЕР_1 була відкрита на ім`я ОСОБА_1 .

До матеріалів справи додано виписку про рух коштів по банківській картці НОМЕР_1 за період з 21 лютого 2022 року по 09 січня 2024 року, за якою 21 лютого 2022 року на банківську карту ОСОБА_1 НОМЕР_1 здійснено переказ коштів в сумі 36000 грн. за договором від 21 липня 2022 року №440538-КС-00.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-00 заборгованість за кредитом в сумі 36000 грн, відсотками за користування кредитом в сумі 52680 грн 68 коп., комісією в сумі 5400 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 в електронній формі.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 36000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

На підставі пункту 2.3, 2.10, 2.11 строк, на який надається кредит 24 тижні.

Термін дії договору до 08 серпня 2022 року.

Дата повернення кредиту 08 серпня 2022 року.

Згідно із пунктом 2.4, 2.5, 2.6 договору процентна ставка за кредитом в день 0,86587500, фіксована.

Комісія за надання кредиту 5400 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Загальний розмір кредиту 36000 грн.

Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, за яким комісія за надання кредиту підлягала сплаті 07 березня 2022 року в сумі 1924 грн 20 коп., 21 березня 2022 року в сумі 2235 грн 92 коп., 04 квітня 2022 року в сумі 1239 грн 88 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» виконано зобов`язання за договором, перераховано ОСОБА_1 на банківську картку НОМЕР_1 кредит в сумі 36000 грн.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Проелектронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно дозаконів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

У анкеті Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» клієнта ОСОБА_1 від 16 січня 2024 року зазначено номер банківського рахунку / банківської карти для перерахунку коштів НОМЕР_1 .

На підставі платіжного доручення від 21 лютого 2022 року №33695 Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поповнено банківську картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в сумі 36000 грн на виконання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-00.

За повідомленням Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 07 травня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240502/26096 банківська карта НОМЕР_1 була відкрита на ім`я ОСОБА_1 .

До матеріалів справи додано виписку про рух коштів по банківській картці НОМЕР_1 за період з 21 лютого 2022 року по 09 січня 2024 року, за якою 21 лютого 2022 року на банківську карту ОСОБА_1 НОМЕР_1 здійснено переказ коштів в сумі 36000 грн. за договором від 21 липня 2022 року №440538-КС-00.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» зобов`язання з перерахування ОСОБА_1 на банківську картку НОМЕР_1 кредиту в сумі 36000 грн.

Не заслуговують на увагу посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Клименко Т.В., в апеляційній скарзі на право Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» стягнути з ОСОБА_1 за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 комісію в сумі 5400 грн.

Відповідно до частини третьої статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі пункту 2.5 договору комісія за надання кредиту 5400 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Отже, пункт 2.5 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Тому Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003.

За таких обставин положення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 про надання кредиту від 21 липня 2022 року №440538-КС-003 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту 5400 грн є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в сумі 5400 грн необґрунтованою.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якої діє адвокат Клименко Тарас Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 11 серпня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк