ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5688/23 Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/818/2864/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року, по цивільній справі № 642/5688/23, за позовом АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» у вересні 2023 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 26.04.2018 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» (нині - АТ «Сенс Банк») угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501022342.

Зазначено, що відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит, а позичальник не виконав своїх зобов`язань в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору кредиту утворилася заборгованість, яка станом на 22.01.2023 становить 61 455,13 грн.

Зауважено, що з метою досудового, добровільного врегулювання спору 03.07.2023 на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування.

На підставі вищевикладеного, АТ «Сенс Банк» просило суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 455,13 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2023 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором 501022342 у розмірі 61 455,13 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2024 заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення в частині стягнення з нього на користь Акціонерного товариства Сенс Банк загальної суми заборгованості за кредитним договором № 501022342 від 26.04.2018 року та суми судового збору змінити, зменшивши загальну суму заборгованості за кредитним договором з 61455,13 грн. до 9965,94 грн, а суму судового збору - з 2684, 00 грн. до 435,25 грн. Стягнути з Акціонерного товариства Сенс Банк на користь ОСОБА_1 3371,66 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Вказав, що стягуючи з нього на користь позивача 61455,13 грн. заборгованості, суд першої інстанції не дослідив складових заявленої до стягнення заборгованості та не надав правову оцінку підставам для нарахування процентів за користування кредитом на умовах укладеного кредитного договору № 501022342 від 26.04.2018 року після закінчення строку його дії, а також законності нарахування плати за розрахункове-касове обслуговування після 01.03.2020 року, та не перевірив розмір та обґрунтованість стягнення заявленої заборгованості.

Зазначив, що з наявної в матеріалах справи Виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 26.04.2018 по 28.02.2023 вбачається, що позивач просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 61455,13 грн., до складу якої входять, зокрема, відсотки за користування кредитом на умовах кредитного договору, у тому числі нарахованих за період з 26.04.2021 року по 26.02.2023 року, тобто після закінчення терміну дії кредитного договору № 501022342, оскільки строк кредиту - 36 місяців та дата повернення кредиту - 26.04.2021 року. Згідно правового висновку, який був висловлений Великою Палатою Верховного Суду у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 про те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, - позивач не мав права нараховувати передбачені договором № 501022342 проценти після 26.04.2021 року.

Вказано, що суд першої інстанції помилково не врахував згаданих правових висновків щодо застосування ст. 1048 ЦК України, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, та необґрунтовано задовольнив вимоги у частині стягнення з нього процентів за кредитним договором № 501022342, нарахованих за період після 26.04.2021 року у розмірі 16432,93 грн.

Зазначив, що з наявної в матеріалах справи Виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 26.04.2018 по 28.02.2023 вбачається, що позивач просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 61455,13 грн., до складу якої входить, зокрема, сума у розмірі 41395,42 грн., яка нарахована як плата за розрахунково-касове обслуговування, яке було надане йому за Кредитним договором № 501022342 від 26.04.2018 року. Оскільки кредит є споживчим, а тому дані правовідносини підпадають під регулювання Закону України Про захист прав споживачів. У постановах, ухвалених Верховним Судом України у справах №6-1341цс15, №6-1746цс16, Верховним Судом у справах №755/16663/16-ц, № 695/3474/17, міститься висновок про недійсність кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати за кредитним договором щомісячну комісію за розрахунково-касові операції, оскільки такий обов`язок свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача, як споживача фінансових послуг. З огляду на надання приписам п. 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про споживче кредитування зворотної дії у часі, вбачається, що на правовідносини, які виникли на підставі Кредитного договору №501022342 від 26.04.2018 року, поширюється дія п. 6 цього Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про споживче кредитування № 1734-VIII від 15.11.2016, згідно яких, як споживач, звільнений від обов`язку сплачувати позивачу (кредитодавцю) неустойки (штраф, пені) та інші платежі, сплата яких передбачена Кредитним договором № 501022342 від 26.04.2018 року, включаючи плату за розрахунково-касове обслуговування кредитного договору № 501022342 від 26.04.2018 року, які нараховані за період з 01.03.2020 року до припинення зобов`язань за цим договором про споживчий кредит. При цьому, нараховані за вищезазначений період зобов`язання за кредитним договором, підлягають списанню кредитодавцем. Суд першої інстанції при вирішенні даної справи безпідставно не застосував положення п. 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування № 1734-VIII від 15.11.2016 р., що відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення у частині стягнення з нього заборгованості, нарахованої за розрахунково-касове обслуговування кредитного договору № 501022342 від 26.04.2018 року за період з 01.03.2020 року у розмірі 35034,06 грн.

Зауважує, що оскаржує рішення суду першої інстанції у частині стягнення з нього на користь позивача процентів за кредитним договором № 501022342 від 26.04.2018 року, нарахованих за період після 26.04.2021 року у розмірі 16432,93 грн., та стягнення з нього заборгованості, нарахованої за розрахунково-касове обслуговування кредитного договору № 501022342 від 26.04.2018 року за період з 01.03.2020 року у розмірі 35034,06 грн., на загальну суму 51 466,99 грн. При поданні позовної заяви позивач сплатив 2684,00 грн. Отже, судовий збір за подання цієї апеляційної скарги складає: 2684,00 грн. * 51466,99 грн./61455,13 грн. * 150 % /100 - 3371,66 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, має заборгованість за ним, тому з нього підлягає стягненню сума заборгованості, визначена позивачем.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 квітня 2018 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501022342.

Згідно з офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501022342 від 26.04.2018 ОСОБА_1 отримав тип кредиту «Кредит готівкою» для власних потреб.

26 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, за умовами якого тип кредиту - кредитування рахунку; мета отримання кредиту - споживчі цілі, максимальна сума ліміт кредиту 19743,10 грн; строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; розрахунковий період дорівнює одному місяцю; тип картки - MasterCard DEBIT WORLD; строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 280,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 5,5%; абсолютне значення подорожчання кредиту 114,00 грн; кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісячно, не менше розміру обов`язкового мінімального платежу 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, мінімум 50,00 грн; пеня відсутня; штрафи за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт вчинення прострочки 100,00 грн в день вчинення прострочки, 300,00 грн в разі, якщо сума прострочення заборгованості не погашено протягом 5 робочих днів (а.с.7).

26 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з пропозицією до банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Альфа Банк», укладеного між ним та банком.

Відповідно пункту І даної оферти, тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета кредиту для особистих потреб.

Згідно з пунктом ІІ оферти ОСОБА_1 запропонував банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, з проханням повідомити реквізити рахунку та випустити міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD строком дії 3 (три) з моменту випуску.

Пунктом ІІІ оферти передбачено, що ліміт кредитної лінії в розмірі 200 000,00 грн. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою запропонував встановити в розмірі 26% річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Розділом IV оферти перебачено обов`язковий мінімальний платіж в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн (а.с.7 зворот).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у ОСОБА_1 станом на 22 січня 2023 року існує заборгованість за кредитом № 501022342 в розмірі 61455,13 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 28273,98 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 46,12 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту 31016,58 грн. (а.с.12)

На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, банком до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 26 квітня 2018 року по 28 лютого 2023 року, з якої вбачається, що встановлений ліміт кредиту становить 0 грн; всього витрат 146883,12 грн; всього надходжень 87593,10 грн; поточна заборгованість на кінець періоду 61455,13 грн; обов`язковий мінімальний платіж 32739,52 грн.; загальна сума платіжного періоду 61369,49 грн. (а.с.13-19).

30 листопада 2022 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (а.с.26).

03 липня 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся з досудовою вимогою до ОСОБА_1 щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.20-24).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Взяті на себе зобов`язання за договором від 26 квітня 2018 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконав.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем.

Банком в підтвердження боргу ОСОБА_1 надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність позовних вимог банку в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору. Проте, висновку щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором суд першої інстанції дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

З виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 26 квітня 2018 року по 28 лютого 2023 року вбачається, що банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну сумі 35034,06 грн, яка підлягає відніманню з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 61455,13 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 16432,93 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 31016,58 грн.

Таким чином стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 9988,14 грн, що є тілом кредиту (35034,06 грн (неправомірно нараховане щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки) 16432,93 грн (заборгованості за відсотками за користування кредитом) .

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні зі зменшенням заборгованості за кредитним договором з 61455,13 грн до 9988,14 грн з підстав, зазначених вище.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив зменшити заборгованість до 9965,94 грн, що є арифметичною помилкою при підрахунку суми заборгованості, однак по суті його доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задоволено частково на 16,25%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 436,15 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», у зв`язку з чим судове рішення в цій частині підлягає зміні зі зменшенням розміру судового збору з 2 684,00 грн до 436,15 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3371,66 грн (а.с.137) підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 грудня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 501022342 від 26 квітня 2018 року з 61455,13 грн до 9988,14 грн та судового збору за подання позовної заяви з 2 684,00 грн до 436,15 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 3371,66 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 29 жовтня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.