ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2137/24
Провадження № 2/210/1024/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 жовтня 2024 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Скотар Р.Є.,
за участі секретаря судового засідання: Новосилецького В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, нарахованої на підставі статті 625 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2007 року між АКБ ТАС - Комерцбанк (правонаступник ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач) був укладений кредитний договір №0307/0607/71-394 (надалі за текстом Кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 000, 00 доларів США на строк по 20.06.2027 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13% річних, що підтверджується копією зазначеного кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 21.06.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 (надалі за текстом Поручитель) було укладено договір поруки №0307/0607/71-394-Р-1 (надалі за текстом Договір поруки), відповідно до якого поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, що підтверджується копією зазначеного іпотечного договору.
28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі за текстом ТОВ «ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу №15. 28 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (надалі за текстом ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір факторингу.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року по справі №210/304/14-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 1 278 859, 97 грн. (один мільйон двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 97 копійок), а саме: за кредитом 496 458, 35 грн.; по відсотках 435 391, 98 грн.; пеня 347 009, 37 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3586, 48 грн. (рішення суду набрало законної сили: 06.05.2016 року).

На виконання вищезазначеного рішення суду від 25.04.2016 року, яке набрало законної сили 06.05.2016 року, Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №210/304/14-ц від 25.04.2016 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . В подальшому виконавчий лист №210/304/14-ц від 25.04.2016 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було пред`явлено для примусового виконання до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

17.01.2019 року Металургійним відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконавчий лист №210/304/14-ц від 25.04.2016 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості станом на дату звернення до суду із цим позовом повторно на виконання не направлялися.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року по справі №210/304/14-ц відповідачем та поручителем виконано не було, жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0307/0607/71-394 від 21.06.2007 року боржниками на рахунок позивача не вносилося.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ) заборгованість, нараховану відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 106 688, 52 грн. (сто шість тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 52 копійки) з яких: 82 179, 58 грн. - інфляційні втрати на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках 10.04.2021 року по 23.02.2022 року; 24 508, 94 грн - 3% річних, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 10.04.2021 року по 23.02.2022 року та судові витрати по справі, а саме 3028, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.34).

До початку судового засідання від представника позивача ОСОБА_3 надано заяву про розгляд справи без участі позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

В судове засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позовну заяву відповідач не надала.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2007 року між АКБ ТАС - Комерцбанк (правонаступник ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач) був укладений кредитний договір №0307/0607/71-394, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 000, 00 доларів США на строк по 20.06.2027 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13% річних, що підтверджується копією зазначеного кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 21.06.2007 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0307/0607/71-394-Р-1, відповідно до якого поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, що підтверджується копією зазначеного іпотечного договору (а.с.12-20).

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15 (а.с.5-6).

28 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (надалі за текстом ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір факторингу, за яким ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості боржників та у Переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому цим договором, у відповідності до умов якого права вимоги за Кредитним договором №0307/0607/71-394 від 21.06.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за , та Фізичною особою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи», код за (а.с.7-11).

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року по справі №210/304/14-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 1 278 859, 97 грн. (один мільйон двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 97 копійок), а саме: за кредитом 496 458, 35 грн.; по відсотках 435 391, 98 грн.; пеня 347 009, 37 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3586, 48 грн. (рішення суду набрало законної сили: 06.05.2016 року) (а.с.21-22).

З відповіді Металургійного ВДВС вбачається, що 17.01.2019 року Металургійним відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.23 зворот).

Відповідно до розрахунку інфляційних втрат кредитора та 3% річних за період з 10.04.2021 року по 23.02.2022 року, нарахованих на суму 931 850, 33 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитом згідно рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року), розмір інфляційних втрат кредитора за цей період складає 82 179, 58 грн., 3% річних складає 24 508, 94 грн.(а.с.27).

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Згідно з ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В оцінці застосування наведених норм права, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п.54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. по справі № 127/15672/16, зазначено: статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення процентів за кредитним договором, суд враховує правову позицію, яка викладена у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка полягає в тому, що з дня закінчення строку дії кредитного договору відносини між банком та відповідачем за своєю суттю перейшли з кредитних правовідносин, які передбачають правомірне користування чужими грошовими коштами зі сплатою відповідних процентів визначених у договорі, у відносини незаконного користування чужими грошовими коштами, тобто перейшли в охоронні правовідносини, права та інтереси позивача за якими забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач нарахував проценти на підставі ст.625 ЦК України, розмір яких встановлений договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання(коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

При таких обставинах, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, умов кредитного договору, керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 141, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ) заборгованість, нараховану відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 106 688, 52 грн. (сто шість тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень п`ятдесят дві копійки) з яких:

- інфляційні втрати на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 10.04.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 82 179, 58 грн. (вісімдесят дві тисячі сто сімдесят дев`ять гривень п`ятдесят вісім копійок);

- 3% річних, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 10.04.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 24 508, 94 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісім гривень дев`яносто чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, )?судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, );

- відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя: Р. Є. Скотар