Справа № 376/3410/23
Провадження № 2/364/134/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участі секретаря Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,

про стягнення суми позики, сплату відсотків за користування чужими коштами, всього в розмірі 246438,36 грн., -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, сплату відсотків за користування чужими коштами, всього в розмірі 246438,36 направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Володарського районного суду Київської області.

Ухвалою Володарського районного суду від 07.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи з їх викликом.

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що 05.08.2022 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. до 01.06.2023 року. Між ним та відповідачкою був укладений договір позики від 05.08.2021 року та ОСОБА_2 написала власноручно розписку від 05.08.2022 року. В визначений термін відповідачка не повернула ОСОБА_1 кошти в розмірі 200000,00, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 позику в розмірі 200000,00, проценти за користування грошима за період з 05.08.2022 року по 10.07.2023 року в розмірі 46438,36 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2464,39 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

17.05.2024 року позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог та повернення судового збору, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі -1,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 1,00 грн., повернути позивачу сплачену суму судового збору у відповідному розмірі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05.08.2022 року відповідач ОСОБА_2 взяла у борг в ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200000,00 гривень та зобов`язалася повернути їх до 01.06.2023 року, про що склала боргову розписку (а.с. 4).

За користування коштами позивач надав розрахунок відсотків за користування чужими грошима із врахуванням облікової ставки НБУ (а.с. 3) відповідно до якої відсотки нараховано за період з 05.08.2022-10.07.2023 за 339 днів, в сумі 46438,36 грн. згідно облікової ставки НБУ 25, проте підтвердження того, що облікова ставка НБУ з 05.08.2022-10.07.2023 становила 25, позивач не надав. В розписці відсотки за користування грошовими коштами не встановлювалися.

В позові позивач вказав, що відповідачка позичила в нього в борг 200000,00 гривень про що написала розписку та обіцяла їх повернути.

Відповідно до зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі -1,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 1,00 грн., повернути позивачу сплачену суму судового збору у відповідному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 р. № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання

коштів, такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі 6-1967цс15 від 11.11.2015 р.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Крім того, частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У постанові №127/15672/16-ц від 08 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 05.08.2022 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200000,00 гривень до 01.06.2023 року, отже ОСОБА_2 взяте на себе зобов`язання за укладений із ОСОБА_1 договір позики не виконала, що підтверджується наявністю боргової розписки (а.с.4) проте відповідно до поданої позивачем заяви, позивачем було зменшено позовні вимоги, в яких він просив стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 1,00 грн. та стягнути з позивача проценти в розмірі 1,00 грн..

Наявність відсотків за користування чужими грошима із врахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 1,00 грн. позивачем не підтверджується наданим розрахунком, та обліковою ставкою НБУ на період розрахунку заборгованості, а тому й не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргової розписки у кредитора та не заперечення відповідачкою боргового зобов`язання свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Згідно ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір, що стверджено оригіналом квитанції від 02.11.2023 року, яка приєднана до матеріалів справи.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 202, 207, 536, 612, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 11, 12, 76-81, 89, 141, 247, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, сплату відсотків за користування чужими коштами, всього в розмірі 246438,36 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , суму заборгованості за позикою в розмірі 1,00 (одна) гривня, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2464 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду 27.05.2024 року.

Суддя О. В. Ткаченко